Ухвала
26 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 145/1191/18
провадження № 61-7047ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Русинчука М. М. розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 13 грудня 2018 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 24 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - ОСОБА_2 про припинення іпотеки,
ВСТАНОВИВ:
10 квітня 2020 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») подало до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення, яка за своїм змістом не відповідала вимогам статті 392 ЦПК України.
Ухвалою Верховного Суду від 28 квітня 2020 року касаційну скаргу ПАТ                       «Дельта Банк» залишено без руху, надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, зокрема для зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, відповідно до вимог статей 389, 392 ЦПК України, надати уточнену касаційну скаргу з доданими до неї документами відповідно до кількості учасників справи.
У травні 2020 року засобами поштового зв`язку відповідач ПАТ «Дельта Банк» на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 28 квітня 2020 року про залишення касаційної скарги без руху надіслав лист, у якому підставою касаційного оскарження вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), а саме судом не надано правового обґрунтування правомірності прощення боргу за тілом кредиту боржнику ОСОБА_1 . 
Також зазначено, що дана касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про повернення касаційної скарги особі, яка її подала, з таких підстав.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
За змістом вказаних статей ЦПК України в касаційній скарзі на рішення суду першої інстанції та/або постанову апеляційного суду, ухвалену за результатами апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, повинно бути наведене обґрунтування з посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права з обов`язковим зазначенням відповідного пункту частини другої статті 389 ЦПК України як підстави касаційного оскарження.
Заявником не зазначено щодо застосування яких норм права відсутній висновок Верховного Суду, вказівка відповідача на відсутність правового обґрунтування у судовому рішенні не є підставою касаційного оскарження у розумінні пункту                       3 частини другої статті 389 ЦПК України. Отже, недоліки касаційної скарги не усунуто, подана касаційна скарга не містить обов`язкових конкретних підстав касаційного оскарження, визначених частиною другою цієї статті 389, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
Посилання відповідача на пункт «а» частини третьої статті 389 ЦПК України не є підставою касаційного оскарження, оскільки ця норма процесуального права встановлює виняткові випадки для відкриття касаційного провадження за касаційними скаргами на судові рішення, які відповідно до ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню.
Оскільки  у встановлений судом строк та станом на 26 червня 2020року вимоги ухвали Верховного Суду від 28 квітня 2020 року не виконані, касаційну скаргу належить визнати неподаною та повернути скаржникові на підставі частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України. 
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 260, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 13 грудня 2018 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 24 березня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - ОСОБА_2 про припинення іпотеки визнати неподаною та повернути скаржнику.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                            М. М. Русинчук