Справа № 127/15922/20 
Провадження № 33/801/687/2020
Категорія: 307 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач: Ковальчук О. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року                                                                               м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О. В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
24 липня 2020 року ОСОБА_1 близько 01 год. 20 хв. в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, а саме: висловлювався нецензурно відносно своєї дружини ОСОБА_2 , чим чинив психологічний тиск та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня 2020 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 30 годин громадських робіт.
Не погодившись з цією постановою, 05 серпня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що в його діях не було жодного умислу та складу правопорушення, а сформульована в протоколі суть адміністративного правопорушення не містить посилання на можливість або фактичне заподіяння шкоди ОСОБА_2 . Крім того, в протоколі відсутні відомості про свідків, що ставить під сумнів події та обставини правопорушення. Працівниками поліції не надано жодних доказів, крім протоколу та пояснень дружини, про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а докази, які містяться в матеріалах справи висвітлюють лише суб`єктивну думку заявниці.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник - Педина О. А. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити з підстав, зазначених у цій скарзі.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції інспектор взводу № 1 роти № 3 БУПП у Вінницькій області ДПП старший лейтенант поліції Остапенко Я. П. пояснив, що ОСОБА_2 неодноразово зверталася до поліції з повідомленнями про вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства.
ОСОБА_2 в судові засідання в суді апеляційної інстанції не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.
Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін з огляду на таке.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 197117 від 24 липня 2020 року ОСОБА_1 24 липня 2020 року близько 01 год. 20 хв. в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, а саме: висловлювався нецензурно відносно своєї дружини ОСОБА_2 , чим чинив психологічний тиск, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а. с. 1).
Згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 24 липня 2020 року інспектор взводу №1 роти №3 БУПП у Вінницькій області ДПП старший лейтенант поліції Остапенко Я. П. прийняв усну заяву від ОСОБА_2 , у якій вона просила прийняти міри відносно її чоловіка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який неодноразово вчиняв домашнє насильство відносно неї, а саме: виражався нецензурно та застосовував фізичну силу, про що були зроблені виклики поліції (а. с. 2).
24 липня 2020 року ОСОБА_2 надала пояснення про те, що вона проживає по АДРЕСА_1 разом зі своєю малолітньою дочкою та чоловіком - ОСОБА_1 , який вже тривалий час її б`є та виражається нецензурною лайкою. Вона двічі фіксувала побої, неодноразово були струси мозку і переломи рук (а. с. 3). 
ОСОБА_1 24 липня 2020 року відмовився від надання пояснень працівникам поліції (а. с. 4).
Відповідно до термінового припису стосовно кривдника серії АА № 096830 ОСОБА_1 , його зобов`язано залишити місце проживання постраждалої особи - ОСОБА_2 , заборонено йому входити та перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи та в будь-який спосіб контактувати з нею (а. с. 5).
У рапорті інспектора взводу № 1 роти № 3 БУПП у Вінницькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Остапенко Я. П. зазначено, що 24 липня 2020 року близько 01 год. 10 хв. в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 (а. с. 6).
В судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_2 повідомила, що ОСОБА_1 тривалий час вчиняє відносно неї домашнє насильство, яке полягає у застосуванні фізичної сили та висловлюванні нецензурною лайкою. Проте, вона вимушена проживати в квартирі, яка належить батькам чоловіка, оскільки вона є сиротою і переселенкою та має на утриманні малолітню дитину.
Згідно з витягами з бази АРМОР 05 грудня 2017 року, 01 січня 2020 року, 18 лютого 2020 року, 18 квітня 2020 року, 24 липня 2020 року, 01 вересня 2020 року ОСОБА_2 зверталася до поліції з повідомленнями про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства та нанесення тілесних ушкоджень. 
Диспозицією ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).
Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Під психологічним насильством слід розуміти форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є доведеною.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що в протоколі не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а в його діях не було жодного умислу та складу правопорушення, є безпідставними, оскільки зі змісту протоколу та із сукупності зібраних у справі доказів встановлено зворотне. 
Інші доводи апеляційної скарги мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення.
Наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності є підтвердженням в діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, отже судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст. ст. 279, 280 КУпАП дотримано, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.
Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 247, 284, 294 КУпАП, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук