ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 804/6279/13-а
адміністративне провадження № К/9901/19775/18

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В.,           
суддів - Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,
розглянув в попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Сервіс Центр» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2015 (суддя - Турлакова Н.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2016 (головуючий суддя - Прокопчук Т.С., судді: Богданенко І.Ю., Дадим Ю.М.) у справі № 804/6279/13-а.

встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Приват Сервіс Центр» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом в якому, з урахуванням уточнень, просило:

визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у Жовтневому районі                               м. Дніпропетровська про невизнання податкових декларацій ТОВ «Приват Сервіс Центр» з податку на прибуток за  1 квартал 2010 року, перше півріччя 2010 року, за 9 місяців 2010 року;

зобов`язати ДПІ у Жовтневому районі  м. Дніпропетровська прийняти податкові декларації ТОВ «Приват Сервіс Центр» з податку на прибуток підприємств за                            1 квартал 2010 року, перше півріччя 2010 року, за 9 місяців 2010 року;

визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у Жовтневому районі                                  м. Дніпропетровська про невизнання податкових декларацій ТОВ «Приват Сервіс Центр» з податку на додану вартість за квітень 2010 року, травень 2010 року, червень 2010 року, липень 2010 року, серпень 2010 року, вересень 2010 року;

зобов`язати ДПІ у Жовтневому районі  м. Дніпропетровська прийняти податкові декларації ТОВ «Приват Сервіс Центр» з податку на додану вартість за квітень 2010 року, травень 2010 року, червень 2010 року, липень 2010 року, серпень 2010 року, вересень 2010 року;

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.04.2011 №0000522301,№0000532301.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2011 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013 , яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.03.2015, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2011 скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2015, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2016, позов задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, ДПІ у Жовтневому районі  м. Дніпропетровська оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2015, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2016 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Доводи касаційної скарги дублюють висновки акту перевірки, які були підставою для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення. 

Позивач не скористався своїм правом та не надав відзив на касаційну скаргу, що не перешкоджає розгляду даної касаційної скарги.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, ТОВ «Приват Сервіс Центр» до податкового органу подано податкові декларації  з податку на прибуток за 1 квартал 2010 року,  за 1 півріччя 2010 року, за 9 місяців 2010 року,  а також з податку на додану вартість за квітень - вересень 2010 року.

Листами ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська №35681/10/28-219 від 05.07.2010, №43089/10/28-219 від 05.08.2010, №64885/10/28-219 від 10.11.2010, №5385/10/28-219 від 07.02.2011, № 30002/10/28-219 від 08.06.2010, № 35681/10/28-219 від 05.07.2010, №41436/10/28-219 від 29.07.2010, № 46843/10/28-219 від 21.08.2010, №52862/10/28-219 від 20.09.2010, № 59994/10/28-219 від 21.10.2010 позивача повідомлено про неможливість прийняття зазначених декларацій, так як вони не визнані податковою звітністю у зв`язку з наявними недоліками та запропоновано надати нові декларації з виправленими показниками.

Крім того в період з 28.01.2011 по 24.02.2011 ДПІ у Жовтневому районі                                  м. Дніпропетровська  проведена планова виїзна перевірка ТОВ «Приват Сервіс Центр» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2007 по 30.09.2010.

За результатами проведеної перевірки складено акт №556/281/31737159 03.03.2011, в якому відображено висновки про порушення позивачем приписів  пп.4.1.1 п.4.1 ст.4, пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.5.1 п.5.5, пп.5.6.1 п.5.6, пп.5.7.1 п.5.7 ст.5,пп.7.9.2,7.9.6 п.7.9 ст.7, пп.11.2.3 п.11.2, пп.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток за 3 квартал 2010 року на загальну суму 120970,25 грн.; пп.3.1.1. п.3.1 ст.3, п.4.1 ст.4, пп.7.3.1 п.7.3, пп.7.4.1,7.4.5 п.7.4, п.7.5.1,7.5.2,7.5.3 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість за травень 2008 року, березень 2010 року, травень - липень, вересень 2010 року на загальну суму 670 325 грн.; пп. «а» та «б» пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» на виконання яких позивачем не надано податкові декларації по податку на прибуток підприємств за 1 квартал, півріччя та 3 квартал 2010 року, а також податкові декларації з податку на додану вартість за період червень -                  вересень 2010 року.

На підставі названого акту перевірки відповідачем 13.04.2011 прийнято: податкове повідомлення-рішення №0000522301, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 151722,81 грн., у тому числі за основним платежем в розмірі 120970,25 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі  30752,56 грн.;  податкове повідомлення-рішення №0000532301, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 838586,25 грн., у тому числі за основним платежем в розмірі  670325 грн., штрафними (фінансовими) санкціями  в розмірі 168261,25 грн.

Приписами п.1.11 ст.1, пп. 4.1.1. п.4.1. ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» встановлено, що податкова декларація подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору; платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов`язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених пп. «г» пп. 4.2.2 п. 4.2, а також п. 4.3 цієї статті.

Відповідно до абз. 1 п.п. 4.1.2. п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»,  прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.

Приписами  абз. 5 пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» встановлено, що податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов`язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків.

Порядок  заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість та податку на прибуток затверджено наказами ДПА України №166 від 30.05.1997 року та №143 від 29.03.2003,  якими визначено, що дані наведені в декларації мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника, достовірність яких підтверджується підписами керівника і головного бухгалтера та засвідчується печаткою підприємства, а в разі подання декларації в електронній формі - електронним підписом осіб які підписують декларацію, зареєстрованим у порядку визначеному законодавством; заповнюється від руки чорнильною чи кульковою ручкою у синьому або чорному кольорі або друкується таким чином, щоб забезпечити збереження записів у ній та вільне читання тексту (цифр) протягом установленого строку зберігання звітності без виправлень і помарок та у рядках де відсутні дані для заповнення проставляється прочерк; оригінал декларації з відповідними додатками подається до податкового органу за місцезнаходженням платника на одному двосторонньому аркуші форматом А-4 з відповідними додатками на односторонніх аркушах форматом А-4.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що стадія прийняття податкової декларації контролюючим органом є по суті формальним рівнем податкового контролю, під час якого працівник податкового органу здійснює візуальну перевірку декларації та її аналіз за формальними ознаками.

За наслідками безпосереднього дослідження поданої позивачем податкової звітності  судами встановлено її відповідність формальним вимогам у частині заповнення обов`язкових реквізитів, встановленні приписами абз. 5 пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» та складені у відповідності до вимог Порядку №143 та Порядку №166, а відтак є вірними висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо визнання протиправними та скасування рішень відповідача  про невизнання податкових декларацій позивача з податку на прибуток за 1 квартал 2010 року, півріччя 2010 року,  3 квартал 2010 року та з податку на додану вартість за період червень - вересень 2010 року та покладання на відповідача зобов`язання прийняти дані податкові декларації.

Згідно п.5.1. ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Приписами пп.5.3.9 п. 5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» встановлено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до змісту пп. 7.4.1, 7.4.5 п.7.4. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6     протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, встановлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.
Судами встановлено, що між ТОВ «Приват Сервіс Центр» та  ВАТ «Український Мобільний Зв`язок» укладено договір комісії  №22-АП від 07.04.2008, відповідно до умов якого комісіонер за дорученням комітента за комісійну винагороду укладає договори з третьою особою щодо продажу продукції, а саме ваучерів для поповнення рахунків абонентів.

На підставі даного договору 15.01.2009 між ТОВ «Приват Сервіс Центр» та ТОВ «ТПК «Слайден» укладено договір про проведення промо - акцій № 15-01/10.

Надання контрагентом рекламних  послуг стосовно реклами продукції ПАТ «МТС Україна» та ЗАТ «Київстар Дж.Ес.Ем» підтверджується первинними бухгалтерськими документами, оформленими згідно вимог Закону  України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме: податковими накладними, актами - здачі прийняття робіт (надання послуг), рахунками - фактурами тощо, при цьому витрати на проведення рекламних заходів здійснено позивачем за свій рахунок, що не заборонено чинним законодавством.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що позивач    правомірно включив до складу валових витрат перевіреного періоду суми вартості наданих послуг по операціям з контрагентом ТОВ «ТПК «Слайден»   суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту за період травень 2008 року, березень 2010 року, травень - липень, вересень 2010 року , оскільки   мав  необхідні первинні бухгалтерські документи,  що є підставою для відображення таких документів в бухгалтерському та податковому обліку, та включення витрат до складу валових витрат відповідного податкового періоду та податкового кредиту,  а тому висновки податкового органу щодо заниження позивачем податку на прибуток за 3 квартали 2010 року, та збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток та  збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень  є неправомірними.

Отже, рішення судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову є правильними та підлягають залишенню без змін. 

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:
Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі                                     м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2015 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2016 у справі № 804/6279/13-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	В.В. Хохуляк І.А. Гончарова   Р.Ф. Ханова