ПОСТАНОВА 
Іменем України

31 липня 2020 року                                                                 м. Кропивницький

справа №   390/2394/14-ц
провадження № 22-ц/4809/995/20 
       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
        
головуючого судді Дуковського О.Л.
суддів Письменного О.А., Чельник О.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;
відповідач - ОСОБА_2 .

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2014 року, у складі головуючого судді Бойка І.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Вказувала, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,але на утримання сина належної допомоги він не надає, а тому змушена була звернутися за захистом до суду.
Заочним рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2014 року позов задоволено.
Стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23.09.2014 по 30.01.2018, до повноліття сина.
Не погодившись із вказаним рішення суду відповідач у відповідності до ч.2 ст.288 ЦПК України та ст. 352 ЦПК України оскаржив вказане рішення в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі посилається на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції, а саме судом не було досліджено те, що син ОСОБА_2 на час ухвалення заочного рішення проживав з ним, а не з позивачем.
Вказував, що син перебував на його утриманні. Усі витрати за навчання сина в Компаніївській ЗОШ 1-ІІІ ступеню за період з 2006 по 2014 роки, а також за навчання у Кіровоградському вищому професійному училищі № 9 були понесені ним. 
Зазначає, що створював усі належні умови для проживання, розвитку дитини.
Крім того зазначає, що під час апеляційного розгляду підлягають встановленню нові обставини, а саме те, що син перебував на його утриманні, а також вказав про можливість допитати свідків у судовому засіданні апеляційного суду. 
Відповідач, також не погоджується із заочним розглядом даної справи і вказує, що йому не було відомо про її розгляд, оскільки був відсутній на території України.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 05.06.2020 відкрито апеляційне провадження у даній справі.
Враховуючи категорію та складність даної справи, дана справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
Згідно ч.ч.1,3 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь  судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду  першої інстанції  в межах  доводів та  вимог апеляційної скарги, апеляційний суд  дійшов  висновку, що апеляційна  скарга не підлягає задоволенню  з  таких підстав.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки  щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам закону.
Судом першої інстанції було встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 15.03.2011 (а.с.4).
У період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).
Згідно довідки Федорівської сільської ради №534 від 22.03.2014 син ОСОБА_2 , 2000 року народження проживав разом із матір`ю (а.с.5). 
Звернувшись у суд із даним позовом ОСОБА_1 вказувала, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина, а тому просила стягнути 1/4 частини з усіх видів заробітку ОСОБА_2 , але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.
Суд першої інстанції визнав обґрунтованим позов та розмір заявлених аліментів для стягнення.
Колегія суддів вважає, що визначений розмір відповідає вимогам чинного законодавства на час ухвалення оскаржуваного судового рішення.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 , 2000 року народження з січня 2016 року по липень 2019 рік проживав разом із батьком, тобто із відповідачем.
Проте, на час звернення із даним позовом та ухвалення рішення у справі ОСОБА_2 , 2000 року народження проживав із матір`ю – позивачкою, а іншого матеріали справи не спростовують.
Таким чином, на думку колегії суддів відповідачем було обрано невірний спосіб захисту свого права шляхом оскарження рішення, оскільки обставини на які він посилається не є предметом судового спору і не змінюють його правового статусу, а доводи апеляційної скарги не спростовують доказів, що містяться в матеріалах справи і які досліджувалися судом першої інстанції під час розгляду справи. 
В межах вимог та доводів апеляційної скарги передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову не встановлено.
Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382,384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Заочне рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2014 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України. 

Головуючий суддя                                                                О.Л. Дуковський 

Судді                                                                                О.А. Письменний 

               О.І. Чельник