КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа  761/41496/18                                                          Головуючий у І-й інстанції - Савицький О.А.
апеляційне провадження № 22-ц/824/8761/2020                              Доповідач Заришняк Г.М.

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
10 вересня  2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.
при секретарі -  Діденко А.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві, поданою виконуючою  обов`язки начальника Управління Задерейко Іриною Сергіївною, на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання права власності на неотриману пенсію,-
 
                                                  В С Т А Н О В И В :
 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада  2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року  заяву  ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на користь ОСОБА_1   судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704  грн. 80 коп.
В апеляційній скарзі представник Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві,  посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить  додаткове  рішення скасувати та  ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви  ОСОБА_1   про стягнення з Головного управління судових витрат по сплаті судового збору  відмовити.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідача  позивачка  ОСОБА_1   заперечує проти апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність та намагання органу ПФУ фактично позбавити її права на отримання сплаченого з її пенсії судового збору без належних правових підстав.
В судове  засідання суду  апеляційної інстанції  сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого додаткового  рішення  суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи слідує, що рішенням   Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада  2019 року     позов ОСОБА_1 до ГУПФУ в м. Києві про визнання права власності на не отриману пенсію, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на не отриману пенсію в сумі 5 022,62 грн. у порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
18.12.2019 р. ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі, посилаючись на те, що під час ухвалення рішення судом не вирішено питання про судові витрати, а саме щодо стягнення з ГУПФУ в м. Києві на її користь судових витрат по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.
Задовольняючи  заяву, суд виходив із її доведеності та обґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За правилом ч. 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Як видно зі справи, ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , суд не вирішив у відповідності  до вимог ст. 141 ЦПК України питання про судові витрати, про стягнення яких позивачкою заявлено в позові.
 Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов  до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.
Постановлене судом додаткове рішення  відповідає вимогам норм процесуального закону й не може бути скасовано  з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Доводи апеляційної скарги про те, що кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків та використовуються на цілі передбачені Законом «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а згідно з ч. 1 статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі не передбачені цим Законом, не можуть бути підставою для скасування додаткового рішення суду.
Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. 
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. 
      У разі скасування встановлених раніше пільг щодо державних органів, Кабінет Міністрів України забезпечує відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.
У зв`язку із цим обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у них коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.
Крім того, механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами, врегульований Порядком виконання рішень про стягнення коштів  державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 03.08.2011р. №845.     
Керуючись   ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний  суд, -
 
П О С Т А Н О В  И В :
 
Апеляційну скаргу   Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві, поданою виконуючою обов`язки начальника Управління Задерейко Іриною Сергіївною,   залишити без задоволення.
Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає  законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку на оскаржується.
 Повний текст постанови виготовлений  14  вересня 2020 року.
 
 Головуючий: 
  Судді: