ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/1641/19                                         Прізвище судді (суддів) першої інстанції: 
                                                                                                                 Журавель В.О.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

20 серпня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді          Костюк Л.О.;                    
суддів:                                Бужак Н.П., Чаку Є.В.;
за участю секретаря:      Несін К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» - Пустовойтової Ольги Миколаївни на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року (розглянута в порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - 24 квітня 2020 року) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Технополіс-1»  до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року, Товариство з обмеженою відповідальністю « Технополіс-1»  (далі - позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі - відповідач), в якому просить суд (з урахування заяви про уточнення позовних вимог):
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22 лютого 2019 р. № 0001824004.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим, помилковим, передчасним та таким, що не відповідає обставинам справи та вимогам податкового законодавства, тому позивач звернувся з цим позовом до суду.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задоволити. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.
Колегія суддів звертає увагу на те, що при поданні апеляційної скарги апелянтом заявлено вимогу про заміну сторони у справі її правонаступником, а саме Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України замінити на Офіс великих платників податків Державної податкової служби України.
Необхідність здійснення заміни відповідача у справі обґрунтоване припиненням діяльності органів Державної фіскальної служби України.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Надаючи правову оцінку клопотанню представника позивача про заміну відповідача у справі на його правонаступника, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, постановою КМУ від 18.12.2018 року №1200 утворено ДПС України та ДМС України, реорганізувавши ДІС шляхом поділу.
Пунктом 2 зазначеної постанови визначено, що ДПС та ДМС є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої ДФС у відповідних сферах.
Постановою КМ України «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» від 19.06.2019 року за № 537 постановлено реорганізувати деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2, зокрема: Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України приєднати до Офісу великих платників податків Державної податкової служби України.
Розпорядженням КМУ від 21.08.2019 року №682-р оголошено про початок роботи ДПС України.
Правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 2а-23895/09/1270.
У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне задовольнити подане клопотання та здійснити заміну відповідача у порядку процесуального правонаступництва з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України на Офіс великих платників податків Державної податкової служби України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, що           позивач зареєстрований як юридична особа 18 квітня 2003 р. за адресою: 08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, буд. 4, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій (ідентифікаційний код 32498133).
Видами діяльності позивача є діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами (код КВЕД 46.11); діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами (код КВЕД 46.18); оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (код КВЕД 46.21); оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами (код КВЕД 46.33); неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46.90); роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код КВЕД 47.11); інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний) (код КВЕД 47.19).
23 листопада 2018 р. Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації позивачем в Єдиному державному реєстрі податкових накладних виписаних податкових накладних /розрахунків коригування.
Контролюючим органом встановлено, що позивачем виписано податкові накладні/розрахунки коригування та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування, а саме:
- ПН/РК № 690; дата виписки - 31 грудня 2017 р.; дата реєстрації - 16 січня 2018 р.; сума ПДВ - -10089 грн. 39 коп.; кількість днів затримки - 1; % штрафної санкції згідно ст. 120-1 Податкового кодексу України - 10 %;
- ПН/РК № 381//60; дата виписки - 30 квітня 2017 р.; дата реєстрації - 16 травня 2017 р.; сума ПДВ - -2083 грн. 32 коп.; кількість днів затримки - 1; % штрафної санкції згідно ст. 120-1 Податкового кодексу України - 10 %;
- ПН/РК № 1383//11; дата виписки - 15 вересня 2017 р.; дата реєстрації - 18 жовтня 2017 р.; сума ПДВ - -899 грн. 99 коп.; кількість днів затримки - 18; % штрафної санкції згідно ст. 120-1 Податкового кодексу України - 20 %;
- ПН/РК № 1240//45; дата виписки - 29 вересня 2018 р.; дата реєстрації - 16 жовтня 2018 р.; сума ПДВ - 106 грн. 67 коп.; кількість днів затримки - 1; % штрафної санкції згідно ст. 120-1 Податкового кодексу України - 10 %;
- ПН/РК № 1456//18; дата виписки - 29 вересня 2018 р.; дата реєстрації - 16 жовтня 2018 р.; сума ПДВ - 866 грн. 50 коп.; кількість днів затримки - 1; % штрафної санкції згідно ст. 120-1 Податкового кодексу України - 10 %;
- ПН/РК № 4//45; дата виписки - 27 березня 2017 р.; дата реєстрації - 23 травня 2017 р.; сума ПДВ - 1066 грн. 65 коп.; кількість днів затримки - 38; % штрафної санкції згідно ст. 120-1 Податкового кодексу України - 30 %;
- ПН/РК № 740; дата виписки - 31 липня 2017 р.; дата реєстрації - 19 серпня 2017 р.; сума ПДВ - 1418 грн. 72 коп.; кількість днів затримки - 4; % штрафної санкції згідно ст. 120-1 Податкового кодексу України - 10 %;
- ПН/РК № 726; дата виписки - 31 липня 2017 р.; дата реєстрації - 19 серпня 2017 р.; сума ПДВ - 2233 грн. 33 коп.; кількість днів затримки - 4; % штрафної санкції згідно ст. 120-1 Податкового кодексу України - 10 %;
- ПН/РК № 7068; дата виписки - 31 січня 2017 р.; дата реєстрації - 19 лютого 2017 р.; сума ПДВ - 6030 грн. 93 коп.; кількість днів затримки - 4; % штрафної санкції згідно ст. 120-1 Податкового кодексу України - 10 %;
- ПН/РК № 385; дата виписки - 30 квітня 2017 р.; дата реєстрації - 19 травня 2017 р.; сума ПДВ - 50085 грн. 06 коп.; кількість днів затримки - 4; % штрафної санкції згідно ст. 120-1 Податкового кодексу України - 10 %;
- ПН/РК № 7069; дата виписки - 31 січня 2017 р.; дата реєстрації - 19 лютого 2017 р.; сума ПДВ - 693355 грн. 66 коп.; кількість днів затримки - 4; % штрафної санкції згідно ст. 120-1 Податкового кодексу України - 10 %.
За наслідками перевірки складено акт від 23 листопада 2018 р. № 3783/28-1044-02/32428133. Контролюючим органом встановлено, що дані камеральної перевірки свідчать про порушення позивачем пункту 201.10 статті 201 розділу V Податкового кодексу України (в редакції, що діяла після 1 січня 2017 р.) в частині реєстрації податкових накладних з порушенням законодавчо встановлених термінів, а саме:
- до 15 календарних днів на загальну суму ПДВ 142 259 грн. 58 коп.;
- до 16 до 30 календарних днів на загальну суму ПДВ 899 грн. 99 коп.;
- від 31 до 60 календарних днів на загальну суму ПДВ 1066 грн. 65 коп.
11 грудня 2018 р. позивачем подано до відповідача заперечення на Акт №3783/28-10-44-04/32498133 від 23 листопада 2018 р. про результати камеральної перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування позивача в ЄРПН.
          Листом відповідача від 20 грудня 2018 р. № 54012/10/28-10-44-02-11 « Про результати розгляду заперечень»  повідомлено позивача про залишення без задоволення заперечень позивача.
26 грудня 2018 р. відповідачем винесено спірне податкове повідомлення-рішення №0007694402 за формою « Н» , яким встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних визначених статтею 201, та згідно з статтею 120-1 Податкового кодексу України, а саме: 
- за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 142 259 грн. 58 коп., застосовано штраф в розмірі 10 % у сумі 14 225 грн. 96 коп.;
- за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 899 грн. 99 коп., застосовано штраф в розмірі 20 % у сумі 180 грн. 00 коп.;
- за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ 1066 грн. 65 коп., застосовано штраф в розмірі 30 % у сумі 330 грн. 00 коп.
10 січня 2019 р. позивачем подано до Державної фіскальної служби України скаргу на податкове повідомлення-рішення від 26 грудня 2018 р. № 0007694402.
13 березня 2019 р. Державною фіскальною службою України прийнято рішення про результати розгляду скарги № 11699/6/99-99-11-06-01-25, яким позивача повідомлено, що ДФС залишає без змін податкове повідомлення-рішення відповідача від 26 грудня 2018 р. № 0007694402, а скаргу - без задоволення.
Не погоджуючись із спірним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін колегія суддів звертає увагу на наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).
Згідно з вимогами пунктом 14.1.60 статті 14 ПК України єдиний реєстр податкових накладних (ЄРПН) - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.
Пунктом 201.1 статті 201 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) /пункт 201.7 статті 201 ПК України.
Відповідно до вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Згідно з вимогами пункту 192.1 статті 192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Так, абз. 6 пункту 192.1 статті 192 ПК України передбачено, що розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.
Відповідно до вимог абз. 11 пункту 201.10 статті 201 ПК України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Згідно з вимогами пункту 120-1.1. статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:
- 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 
- 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 
- 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів.
Колегія суддів зазначає, що на платника податків покладено обов`язок по реєстрації податкової накладної протягом 15 календарних днів, наступних за датою її складання. При цьому обов`язок щодо здійснення відповідної реєстрації покладається на платника податків як відносно податкових накладних, що надаються покупцю, так і податкових накладних, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.
Матерфіалами справи  встановлено, що позивачем виписано наступні податкові накладні та розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, які направлено на реєстрацію, а саме: 
- розрахунок коригування кількісних вартісних показників від 31 грудня 2017 р. № 690 до податкової накладної від 30 квітня 2017 р. № 379. Вказаний розрахунок коригування направлено на реєстрацію до ЄРПН, що підтверджується квитанцією № 1 від 16 січня 2018 р. в ЄРПН зареєстровано за № 9295242154;
- податкова накладна від 29 вересня 2018 р. № 1240. Вказану податкову накладну направлено на реєстрацію до ЄРПН, що підтверджується квитанцією № 1 від 16 жовтня 2018 р. в ЄРПН зареєстровано за № 9225666724;
- податкова накладна від 29 вересня 2018 р. № 1456. Вказану податкову накладну направлено на реєстрацію до ЄРПН, що підтверджується квитанцією № 1 від 16 жовтня 2018 р. в ЄРПН зареєстровано за № 9225621173;
- податкова накладна від 31 січня 2017 р. № 7069. Вказану податкову накладну направлено на реєстрацію до ЄРПН, що підтверджується квитанцією № 1 від 19 лютого 2017 р. в ЄРПН зареєстровано за № 9023681601;
- податкова накладна від 31 грудня 2017 р. № 7068. Вказану податкову накладну направлено на реєстрацію до ЄРПН, що підтверджується квитанцією № 1 від 19 лютого 2017 р. в ЄРПН зареєстровано за № 9023681028;
- податкова накладна від 30 квітня 2017 р. № 385. Вказану податкову накладну направлено на реєстрацію до ЄРПН, що підтверджується квитанцією № 1 від 19 травня 2017 р. в ЄРПН зареєстровано за № 9093648592;
- податкова накладна від 27 березня 2017 р. № 4. Вказану податкову накладну направлено на реєстрацію до ЄРПН, що підтверджується квитанцією № 1 від 23 травня 2017 р. в ЄРПН зареєстровано за № 9095850086;
- податкова накладна від 31 липня 2017 р. № 740. Вказану податкову накладну направлено на реєстрацію до ЄРПН, що підтверджується квитанцією № 1 від 19 серпня 2017 р. в ЄРПН зареєстровано за № 9167252147;
- податкова накладна від 31 липня 2017 р. № 726. Вказану податкову накладну направлено на реєстрацію до ЄРПН, що підтверджується квитанцією № 1 від 19 серпня 2017 р. в ЄРПН зареєстровано за № 9167501439;
- розрахунок коригування кількісних вартісних показників від 15 вересня 2017 р. № 1383 до податкової накладної від 15 вересня 2017 р. № 522//11. Вказаний розрахунок коригування направлено на реєстрацію до ЄРПН, що підтверджується квитанцією № 1 від 18 жовтня 2017 р. в ЄРПН зареєстровано за № 9216664225;
- розрахунок коригування кількісних вартісних показників від 30 квітня 2017 р. № 381 до податкової накладної від 11 квітня 2017 р. № 114//60. Вказаний розрахунок коригування направлено на реєстрацію до ЄРПН, що підтверджується квитанцією № 1 від 16 травня 2017 р. в ЄРПН зареєстровано за № 9091326282.
Як встановлено судом першої інстанції, тщо позивач не заперечує той факт, що реєстрація вказаних податкових накладних та розрахунків коригування кількісних вартісних показників відбулася з пропуском встановленого законом 15-тиденного строку реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних. Разом з тим, позивач вважає, що оскільки податкові накладні були помилково зареєстровані позивачем та в подальшому відносно них було здійснено коригування кількісних та вартісних показників до початку перевірки, то відсутні правові підстави для застосування штрафних санкцій.
Колегія суддів звертає увагу на те, що на підтвердження своїх доводів та правової позиції позивачем не надано доказів.
Крім того, позивачем надано різні податкові накладні, розрахунки коригування кількісних вартісних показників, квитанції, податкові декларації, фіскальні чеки, Z-звіти та інші документи, які навіть не стосуються податкових питань та висновків щодо яких відповідачем було здійснене перевірку та встановлено порушення податкового законодавств.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції та критично оцінює такі твердження позивача та вважає за необхідне зазначити, що приписи Податкового кодексу України не містять норм щодо звільнення від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної в ЄРПН у разі подання розрахунку коригування до податкової накладної після закінчення граничного строку для реєстрації податкової накладної в ЄРПН.
Ураховуючи вищенаведені норми закону та встановлені обставини, зазначає, що відповідачем доведено правомірність прийнято рішення, оскільки приписи Податкового кодексу України не містять норм щодо звільнення від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної в ЄРПН в разі подання розрахунку коригування до податкової накладної після закінчення граничного строку для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, а тому оскільки позивачем було порушено визначений законом строк реєстрації та коригування податкових накладних, то відповідачем правомірно застосовано до позивача штрафні санкції у відповідності до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 26 червня 2018 року у справі №816/1990/17 (адміністративне провадження №К/9901/49461/18).
Щодо твердження позивача про те, що податкові накладні/розрахунки коригування № 690 № 1240//45 та № 1456//18 зареєстровані з пропуском граничного строку з вини відповідача, так як позивачем ці накладні було своєчасно подано на реєстрацію, а Державна фіскальна служба України не своєчасно їх прийняла в ЄРПН, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з вимогами ст.201.10 ПК України порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.
Такий порядок визначено постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» (далі - Порядок). 
Згідно з п. 2 зазначеного Порядку податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (далі - розрахунок коригування) - електронний документ, який складається платником податку до податкової накладної відповідно до вимог Кодексу в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації; операційний день - частина дня, протягом якої здійснюються прийняття від платників податку податкових накладних та/або розрахунків коригування та реєстрація або зупинення реєстрації.
Відповідно до вимог п. 3 Порядку операційний день триває з 0 до 23-ї години.
Після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України « Про електронний цифровий підпис» , « Про електронні документи та електронний документообіг»  та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку (п. 11 Порядку).
Згідно з вимогами п. 12 Порядку після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:
відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);
чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;
реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;
дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу;
наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу;
наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);
наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;
факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;
наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;
дотримання вимог Законів України « Про електронний цифровий підпис» , « Про електронні документи та електронний документообіг»  та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Відповідно до вимог п. 13 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).
Щодо посилання відповідача на те, що відповідно до норм чинного законодавства повноваження щодо реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних є виключною компетенцією Державної фіскальної служби України та не входять до повноважень відповідача, колегія суддів зазначає наступне.
Так, суд апеляційної інстанції погоджується із зазначеними вище посиланнями та вказує, що позивач не звертався до Державної фіскальної служби України для вирішення питань щодо своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування та не оскаржував бездіяльність Державної фіскальної служби України до суду. 
Колегія суддів погоджується із доводами відповідача, що позивачем у встановленому порядку не підтверджено бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо несвоєчасної реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування № 690 № 1240//45 та № 1456//18 та не оскаржено таку бездіяльність. 
Отже, на підставі квитанцій № 1, які наявні в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідачем було проведено камеральну перевірку та встановлено порушення платником податку граничного строку реєстрації в ЄРПН податкових накладних та застосовано штрафні санкції, які передбачені ст. 120-1 ПК України. За таких обставин суд не бере до уваги і цей аргумент позивача.
Щодо твердження позивача, що інші податкові накладні, які зазначені в акті перевірки, зареєстровані з пропуском граничного строку, оскільки ці накладні не надаються отримувачу (покупцю), а тому і штраф до них не повинен застосовуватися, колегія суддів зазначає наступне. 
Із 1 січня 2017 року законодавцем змінено редакцію пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України. На відміну від попередньої редакції цієї статті, яка встановлювала штрафні санкції за порушення термінів реєстрації виключно податкових накладних, що підлягають наданню покупцям, чинною на момент виникнення правовідносин редакцією визначено, що штрафні санкції застосовуються за порушення граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації всіх податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Винятком є виключно порушення термінів реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.
Форма податкової накладної та Порядок заповнення податкової накладної затверджені наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року № 1307. Положеннями цих нормативних правових актів визначені вимоги до змісту та форми податкових накладних, до кожної із граф та розділів.
Відповідно до вимог п. 8 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року № 1307 (далі - Порядок), при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі « Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини»  робиться помітка « X»  та зазначається тип причини: 01 - Складена на суму збільшення компенсації вартості поставлених товарів/послуг (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 13 цього Порядку); 02 - Складена на постачання неплатнику податку; 03 - Складена на постачання товарів/послуг у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку; 04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання; 05 - Складена у зв`язку з ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням платника податку; 06 - Складена у зв`язку з переведенням виробничих основних засобів до складу невиробничих; 07 - Складена на операції з вивезення товарів за межі митної території України; 08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; 09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість; 10 - Складена з метою визначення при анулюванні реєстрації платника податку податкових зобов`язань за товарами/послугами, необоротними активами, суми податку за якими були включені до складу податкового кредиту та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; 11 - Складена за щоденними підсумками операцій; 12 - Складена на постачання неплатнику, в якій зазначається назва покупця (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 10 цього Порядку); 13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності; 14 - Складена отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента; 15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, над фактичною ціною постачання.
В інших випадках у верхній лівій частині податкової накладної тип причини не зазначається (нулі, прочерки та інші знаки чи символи не проставляються).
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пункту 8 Порядку № 1307 при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі « Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини»  робиться помітка « X»  та зазначається тип причини, зокрема, «  04»  - складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання, «  08»  - складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; «  09»  - складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість.
Отже, положеннями Порядку № 1307 визначено детальний перелік податкових накладних, які не підлягають наданню отримувачу (покупцю). Цей перелік включає в себе не тільки податкові накладні, складені на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість та операції, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість, але й інші групи операцій, здійснення яких обумовлює ненадання податкових накладних продавцю.
Системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України, Порядку № 1307 дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.
Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).
Колегія суддів зазначає, що матеріалами справи встановлено, що позивачем в розрахунках коригування та податкових накладних зазначено наступні обставини:
- в розрахунку коригування кількісних вартісних показників від 31 грудня 2017 р. № 690 до податкової накладної від 30 квітня 2017 р. № 379 зазначено в графі «не підлягає наданню отримувачу (покупцю)»  - 1, « з причини (зазначається відповідний тип причини»  - 08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість;
- в податковій накладній від 29 вересня 2018 р. № 1240 зазначено в графі « не підлягає наданню отримувачу (покупцю)»  - Х, «з причини (зазначається відповідний тип причини»  - 02 - Складена на постачання неплатнику податку;
- в податковій накладній від 29 вересня 2018 р. № 1456зазначено в графі «не підлягає наданню отримувачу (покупцю)»  - Х, «з причини (зазначається відповідний тип причини»  - 02 - Складена на постачання неплатнику податку;
- в податковій накладній від 31 січня 2017 р. № 7069 зазначено в графі «не підлягає наданню отримувачу (покупцю)»  - Х, «з причини (зазначається відповідний тип причини»  - 08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість;
- в податковій накладній від 31 грудня 2017 р. № 7068зазначено в графі «не підлягає наданню отримувачу (покупцю)»  - Х, « з причини (зазначається відповідний тип причини»  - 09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість;
- в податковій накладній від 30 квітня 2017 р. № 385зазначено в графі « не підлягає наданню отримувачу (покупцю)»  - Х, «з причини (зазначається відповідний тип причини»  - 13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності;
- в податковій накладній від 27 березня 2017 р. № 4зазначено в графі «не підлягає наданню отримувачу (покупцю)»  - Х, «з причини (зазначається відповідний тип причини»  - 02 - Складена на постачання неплатнику податку;
- в податковій накладній від 31 липня 2017 р. № 740зазначено в графі « не підлягає наданню отримувачу (покупцю)»  - Х, « з причини (зазначається відповідний тип причини»  - 13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності;
- в податковій накладній від 31 липня 2017 р. № 726 зазначено в графі « не підлягає наданню отримувачу (покупцю)»  - Х, «з причини (зазначається відповідний тип причини»  - 15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, над фактичною ціною постачання;
- в розрахунку коригування кількісних вартісних показників від 15 вересня 2017 р. № 1383 до податкової накладної від 15 вересня 2017 р. № 522//11зазначено в графі « не підлягає наданню отримувачу (покупцю)»  - Х, « з причини (зазначається відповідний тип причини»  - 11 - Складена за щоденними підсумками операцій;
- в розрахунку коригування кількісних вартісних показників від 30 квітня 2017 р. № 381 до податкової накладної від 11 квітня 2017 р. № 114//60зазначено в графі « не підлягає наданню отримувачу (покупцю)»  - Х, « з причини (зазначається відповідний тип причини»  - 02 - Складена на постачання неплатнику податку.
Колегія суддів звертає увагу, що положеннями Порядку № 1307 визначено детальний перелік податкових накладних, які не підлягають наданню отримувачу (покупцю). Цей перелік включає в себе не тільки податкові накладні, складені на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість та операції, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість, але й інші групи операцій, здійснення яких обумовлює ненадання податкових накладних продавцю.
Окрім зазначеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріалами справи встановлено, що податкові накладні, які зареєстровані позивачем з порушенням граничного строку, встановленого пунктом 201.10 статті 201 ПК України, містять код ставки податку на додану вартість «  20» , що свідчить про те, що податкові накладні складені на постачання товарів/послуг для операцій, що оподатковуються податком на додану вартість.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про правомірність застосування контролюючим органом до позивача штрафних санкцій на підставі пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, які ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду від 4 вересня 2018 р. у справі № 816/1488/17, від 11 грудня 2018 р. у справі № 807/68/18 та від 7 лютого 2019 р. у справі № 808/3250/17.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, враховуючи порушення позивачем строків реєстрації податкових накладних у вказаний період, колегія суддів приходит до висновку, що  податкове повідомлення-рішення від 22 лютого 2019 р. № 0001824004 винесено відповідно до вимог ПК України.
Отже, відповідачем було правомірно винесено податкове повідомлення-рішення від 22 лютого 2019 р. № 0001824004, отже не порушено права позивача та дотримано вимоги, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.
Надані позивачем під час розгляду справи докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог було спростовано відповідачем у повному обсязі.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими, а тому адміністративний позов задоволенню не підлягає у повному обсязі.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень   та   у спосіб, що визначені   Конституцією   та   законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод   та   інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.                    
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                    
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
           
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» - Пустовойтової Ольги Миколаївни - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Л.О. Костюк           

Судді:                                                                                          Н.П. Бужак,

                                                                                                    Є.В. Чаку