ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року	Львів	Справа № 300/2357/19 пров. № А/857/3788/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                            Обрізко І.М., 
суддів                                                                                Іщук Л.П., Онишкевича Т.В., 
          
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року, прийняте суддею Боршовським Т.І.  у місті Івано – Франківську у справі за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби, третя особа,  Головне управління Державної казначейської служби України в Івано - Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,- 

                                                            встановив:

ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернувся з адміністративним позовом до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправною бездіяльності, що полягає у непідготовці у визначений законом строк та неподанні до Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області висновку про повернення надміру сплачених позивачем до Державного бюджету України митних платежів на загальну суму 15500,00 грн.; зобов`язання підготувати висновок про повернення надмірно сплачених до Державного бюджету України платежів у сумі 15500,00 грн. та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року позов задоволено.
Задовольняючи позов, суд провів аналіз норм законодавства, яке регулює спірні відносини та звернув увагу на те, що обов`язковою умовою для здійснення повернення надмірно сплачених сум митних та інших платежів є наявність факту надмірної сплати коштів, подання платником податків заяви у довільній формі  про таке  повернення до митного органу не пізніше 1095 –го дня від виникнення надміру сплаченої суми із зазначенням напрямку перерахування коштів, а також факт ухвалення митним органом висновку про повернення надмірно сплачених сум митних платежів. Суд зазначив, що позивач набув право на повернення йому зайво сплачених до бюджету митних платежів після визнання протиправним та скасування у судовому порядку рішення відповідача про коригування митної вартості. Маються покликання на висновки Верховного Суду.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Галицька митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги проведено аналіз законодавства та зроблено висновк про те, що якщо суд визнає рішення або дії митних органів протиправними, зобов`яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК України, статті 43 ПК України , статті 45 БК України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів. У цьому процесі  здійснюється, зокрема, перевірка щодо наявності у платника податків податкового боргу. Відтак, на думку апелянта, позовна вимога про зобов`язання підготувати та подати для виконання ГУ Державної казначейської служби в Івано – Франківській області висновок є передчасною.
Звертає увагу на те, що у разі протиправного нерозгляду митницею заяви про повернення надмірно сплачених митних платежів, належним способом захисту є зобов`язання розглянути таку заяву.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову.
Відповідно по п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 подав до Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію № UA206010/2018/414062 від 22.11.2018 року, якою було задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме: легковий автомобіль марки Opel Astra, 2011 року випуску, номер VIN – НОМЕР_1 (а.с. 46). 
09.11.2018 року ОСОБА_1 сплатив кошти авансової передоплати за митне оформлення автомобіля марки Opel Astra, 2011 року випуску, номер VIN – НОМЕР_1 у розмірі 36850,00 грн., що підтверджується квитанцією № N03NH40074 від 09.11.2018 року (а.с. 49).
За результатами розгляду поданої електронної митної декларації Івано-Франківська митниця ДФС прийняла Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № 206000/2018/01003 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2018/000985/1 від 05.12.2018 (а.с. 48). 
Позивач на підставі частини 7 статті 55 МК України здійснив заходи для випуску товару у вільний обіг під фінансову гарантію. Так, 07.12.2018 року позивач сплатив «передоплату за митне оформлення ВМД»  (а.с. 49). 
07.12.2018 року ОСОБА_1 подав до Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію № UA206010/2018/415078 від 07.12.2018 року, якою було задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме: легковий автомобіль марки Opel Astra, 2011 року випуску, номер VIN – НОМЕР_1 (а.с. 54). Декларант визначив митну вартість транспортного засобу за ціною рахунку-фактури № 01/11/2018 від 08.11.2018 року в розмірі 6600,00 злотих,  що по курсу НБУ (7,37998200) становить 48707,88 грн. Коригування митної вартості – 118512,4 грн. Розраховано ввізне мито – 10%, що становить 11851,24 грн.; акцизний податок – 225 євро, що становить 12004,95 грн.; ПДВ – 20%, що становить 28473,72 грн., разом 52329,91 грн.
Не погоджуючись із вищевказаними карткою відмови та рішенням про коригування митної вартості товарів, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, за результатами розгляду якого Восьмий апеляційний адміністративний суд скасував рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 року прийняв нове, яким визнав протиправним та скасував рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2018/000985/1 від 05.12.2018 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 206000/2018/01003 (а.с. 29-35).
26.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківської митниці ДФС із заявою, в якій просив відповідача підготувати висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених сум митних платежів відповідно до митної декларації № 206010/2018/415078 та рішення про коригування митної вартості товарів № 206000/2018/000985/1 від 05.12.2018 в розмірі 22095,35 грн. (а.с. 14). 
До вказаної заяви від 26.09.2019 року позивач долучив додатки: копії документів, що підтверджують суму надмірно сплачених митних платежів та копію рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2019 року.
Листом від 30.10.2019 року № 1444/10/09-70-10-12 Івано-Франківська митниця ДФС повідомила позивача, що транспортний засіб випущено у вільний обіг за митною декларацією від 07.12.2018 року № UA206010/2018/415078, яка є чинною. При цьому, зазначено, що подання такої декларації свідчить, що ОСОБА_1 погодився з визначеною відповідно до рішення від 05.12.2018 року № UA 206000/2018/000985/1 митною вартістю ввезеного транспортного засобу. Повернення сплачених митних платежів було б можливим за умови не завершення митного оформлення транспортного засобу на момент винесення рішення суду. Таким чином, в Івано-Франківської митниці ДФС відсутні підстави для підготовки відповідного висновку до органів Казначейства про повернення надмірно сплачених митних платежів (а.с. 15-16).
Відповідно до підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України надміру сплачені грошові зобов`язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.
Частиною 3 статті 301 МК України встановлено, що помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
При цьому, умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені регламентовані також статтею 43 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Згідно з пунктом 43.3 статті 43 ПК України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Також пунктом 102.5 статті 102 ПК України встановлено, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.
Суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що після визнання протиправним та скасування у судовому порядку рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA206000/2018/000985/1 від 05.12.2018 року у позивача виникли законні підстави для повернення йому зайво сплачених до бюджету митних платежів, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 10.10.2019 року у справі № 810/4436/15.
Суд звертає увагу на те, що послідовність та порядок виконання дій посадовими особами митниць Державної фіскальної служби (надалі - ДФС) та структурного підрозділу ДФС визначає Порядок повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09.08.2017 за № 976/30844 (надалі – Порядок № 643).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.
Пунктом 3 Порядку № 643 встановлено, що у заяві зазначаються: 1) сума коштів до повернення за видами митних, інших платежів та пені; 2) причини виникнення такої суми коштів; 3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім`я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); 4) напрям(и) перерахування суми коштів: а) на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів; б) для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); в) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на депозитний рахунок 3734; на депозитний рахунок 3734 іншої митниці ДФС; на банківський рахунок 2603 (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); г) для погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету; 5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачені суми митних платежів.
До заяви додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці ДФС, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).
Відповідно до частини 4 Порядку № 643 після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу.
Згідно з пунктом 5 Порядку № 643 підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням (пункт 11 цього розділу).
Пунктом 6 Порядку № 643 визначено, що заява платника податку, висновок, завізований керівником (заступником керівника) Підрозділу, реєстри висновків за відповідними платежами, підготовлені за формами згідно з додатками 1, 2 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року № 1146, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за № 1679/28124, та акт звірки (у разі складання) подаються керівнику (заступнику керівника) митниці ДФС для прийняття рішення та підписання висновку і реєстрів за відповідними платежами.
Висновок реєструється в журналі реєстрації висновків про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені, який ведеться Підрозділом за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку (пункт 7 Порядку № 643).
Відповідно до пунктом 8 Порядку № 643 митниця ДФС у строк не пiзнiше нiж за п`ять робочих днiв до закiнчення двадцятиденного строку з дня подання платником податкiв заяви передає висновки згiдно з реєстром висновкiв за відповідними платежами для виконання вiдповiдному органу Державної казначейської служби України.
Пунктом 9 Порядку № 643 встановлено, що після повернення платнику податків коштів до Журналу реєстрації висновків про повернення платежів з державного бюджету посадовою особою Підрозділу вносяться дані електронного реєстру, що формується органом Казначейства, який повертає кошти, а також зазначається назва органу Казначейства, що здійснив повернення.
Згідно з пунктом 10 Порядку № 643 на підставі виписки з відповідного рахунку з обліку доходів державного бюджету у відповідній формі автоматизованої системи митного оформлення зазначаються реквізити відповідного платіжного документа та коригується відповідна звітність (у частині перерахованих до бюджету митних платежів).
У разі якщо заявником не виконано вимоги пункту 3 цього розділу, надано недостовірні дані та/або за наявності у нього податкового боргу (крім випадків визначення у заяві напряму перерахування коштів на погашення податкового боргу), готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відмова (пункт 11 Порядку № 643).
Згідно з частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України, Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.
Таким чином, з огляду на вищевказані положення суд зазначає, що обов`язковою умовою для здійснення повернення надмірно сплачених сум митних та інших платежів є наявність факту надмірної сплати коштів, подання платником податків заяви у довільній формі про таке повернення до митного органу не пізніше 1095-го від дня виникнення надміру сплаченої суми із зазначенням напрямку перерахування коштів.
Також, законодавчою передумовою та необхідною обставиною для повернення платникам податків надмірно сплачених сум митних платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, є факт ухвалення митним органом висновку про повернення надмірно сплачених сум митних платежів.
Суд першої інстанції вірно звернув увагу на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 року у справі № 810/4436/15, де зазначено, що законодавством регламентовано чіткий порядок повернення суб`єктам господарювання надмірно сплачених митних платежів, який включає в себе сукупність послідовних дій учасників даних правовідносин.
Відтак, на думку суду, ОСОБА_1 вжив всіх необхідних заходів, передбачених Порядком №643 для повернення йому надмірно сплачених митних платежів, зокрема, звернувся із заявою до Івано-Франківської митниці ДФС, в якій просив підготувати висновок про повернення надмірно сплачених митних платежів в розмірі 22095,35 грн.; зазначив напрям перерахування суми коштів, зокрема, на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів: Ощадбанк, МФО 336503, номер карткового рахунку НОМЕР_2 , отримувач: ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ). Долучив копії документів, що підтверджують суму надмірно сплачених митних платежів; копію рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2019 року. (а.с.14)
Івано-Франківською митницею ДФС, всупереч вимогам Порядку №693 не було вжито жодних дій,  лише направлено на адресу ОСОБА_1 листа від 30.10.2019 року № 1444/10/09-70-10-12 про відсутність підстав для підготовки відповідного висновку до органів Казначейства про повернення надмірно сплачених митних платежів (а.с. 27).
Крім того, пунктом 11 Порядку № 643 передбачено виключні підстави для митного органу, за яких відмова є обґрунтованою: 1) якщо заявником не виконано вимоги пункту 3 цього розділу, 2) надано недостовірні дані 3) та/або за наявності у нього податкового боргу (крім випадків визначення у заяві напряму перерахування коштів на погашення податкового боргу).
Таких підстав для відмови ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом не встановлено, а відповідачем в листі від 30.10.2019 року № 1444/10/09-70-10-12 не зазначено.
Апеляційний суд не надає оцінки визначенню розміру зайво сплачених митних платежів, оскільки відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а скаржник не ставить питання з приводу визначення конкретної суми.
При вирішенні справ щодо правомірності здійснення коригування митним органом митної вартості товару, що імпортується на територію України, судом не можуть вирішуватись позовні вимоги щодо повернення коштів, надміру сплачених позивачами в таких справах для розмитнення товару за митною вартістю, визначеною митним органом, так як законодавством України, як зазначалось вище, передбачено спеціальний порядок для такого повернення. Таким чином, розгляд судом позовних вимог про повернення надмірно сплачених митних платежів одночасно з вимогами про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці ДФС може свідчити про передчасність такого судового розгляду, за умови не вчинення позивачем дій, передбачених Порядком повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.
З приводу покликання апелянта на те, що у разі протиправного нерозгляду митницею заяви про повернення надмірно сплачених митних платежів, належним способом захисту є зобов`язання розглянути таку заяву, колегія суддів зазначає, що Івано-Франківською митницею ДФС вже було розглянуто заяву ОСОБА_1 від 26.09.2019 року та листом № 1444/10/09-70-10-12 від 30.10.2019 року, всупереч Порядку №643 відмовлено в підготовці висновку про повернення  надміру сплачених митних платежів, тому найбільш ефективним способом захисту порушеного права є зобов`язати підготувати висновок про повернення надмірно сплачених до Державного бюджету України платежів та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області.
Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №  4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.  1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №  303-A, п. 29).
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.
Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                             постановив:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 300/2357/19 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Т. В. Онишкевич