П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 1440/2434/18	
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді - Вербицької Н.В.,
                      суддів - Джабурії О.В.,
                                          Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Держпраці у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Держпраці у Миколаївській області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,-
          
                                                  В С Т А Н О В И Л А :

17 лютого 2020 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з заявою про перегляд рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року за нововиявленими обставинами.
В обґрунтування вимог заяви позивач посилався на Закон України «Про внесення змін до Кодексу Законів про працю» № 1233 від 12.12.2019 року та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким зменшити юридичну відповідальність за ч.2 ст.265 КЗпП.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року заяву позивача задоволено. Рішення суду від 07.12.2018 по справі № 1440/2434/18  скасовано в звязку із нововиявленими обставинами, прийнято нове рішення, яким позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Держпраці в Миколаївській області про скасування постанови № МК820/588/АВ/ПТ/МГ від 11.06.2018 на суму 148   920 грн задоволено частково.Скасовано постанову відповідача № МК820/588/АВ/ПТ/МГ від 11.06.2018 на суму 119136 грн. У визнанні постанови протиправною та  скасуванні постанови № МК820/588/АВ/ПТ/МГ від 11.06.2018 на суму 29 784 грн. відмовлено.
          Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити позивачу в задоволенні заяви. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що позивач є суб`єктом господарювання з моменту державної реєстрації. На момент винесення оскаржуваної постанови, санкція абз.4 п.2 ст.265 КЗпП України передбачала накладення штрафу у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення за кожного працівника, а тому відсутні підстави для перегляду рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
          За обставинами справи,  11 червня 2018 року управлінням Держпраці у Миколаївській області винесено постанову № МК 820/558/АВ/П/ПТ/МГ-ФГ, якою на ФОП- ОСОБА_1 , у відповідності до ч.2 ст.265 КЗпП України, накладено  штраф в розмірі 148   920 (3723х10х4) грн. 
          Законом України № 378 від 12.12.2019 «Про внесення змін до Кодексу законів про працю», який набрав чинності 02.02.2020,  частина 2 ст.265 КЗпП викладена в новій редакції та передбачена відповідальність в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у двократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.
          Задовольняючи заяву ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що Законом № 378 пом`якшена відповідальність за порушення, допущені позивачем, а тому є підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин та є процесуальним засобом перевірки правильності судових постанов, ухвал, що має забезпечувати їх законність і обґрунтованість, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними своїх повноважень на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а також і на виконання завдань і досягнення мети адміністративного судочинства.
Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.
Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. 
Свою заяву позивач обґрунтовує наявністю обставин, визначених ч.3 ст.361 КАС України, а саме: прийняттям нового закону, який пом`якшує відповідальність за вчинене ним порушення.
Так, ч.3 ст.361 КАС України встановлено, що перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.
За обставинами справи, позивача притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.265 КЗпП,  яка передбачала відповідальність за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Законом України "Про внесення змін до Кодексу законів про працю України" від 12.12.2019 року № 378-IX внесено зміни, зокрема, до ч.2 ст.265 КЗпП України, та встановлено, що за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці відповідальність роботодавців передбачена у двократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.
У пункті 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 зроблено висновок, що у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою як її права, так і обов`язки за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою. Висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 4 грудня 2013 року у справі № 6-125цс13 підтверджений в пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17.
З наведеного вбачається, що ФОП несе відповідальність за своїми зобов`язаннями, в т.ч. штрафами, як фізична особа. 
Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, щодо можливості застосування пом`якшуючих відповідальність обставин до позивача, як ФОПа, у зв`язку із тим, що змінами, внесеними до ч.2 ст.265 КЗпП Законом № 378 безумовно пом`якшена відповідальність фізичних осіб.
Закон № 378 вірно застосований судом першої інстанції до спірних правовідносин, у відповідності до ч.3 ст.361 КАС України. Судова колегія також враховує, що суд першої інстанції не в повному обсязі скасував оскаржувану постанову відповідача, а залишив її в силі на суму штрафу у відповідності до нової редакції ст.265 КЗпП України, не спростовуючи допущене позивачем порушення.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 24 лютого 2020 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України. 
Керуючись ст.ст.   308,310,315,316,321,322,325,369,328 КАС України, судова колегія,-

                                        П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Держпраці у Миколаївській області - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України. 

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

Суддя:                                                                                                     К.В.Кравченко