Постанова 
Іменем України                                  
 
01 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 216/5341/14-ц
 
провадження № 61-25996св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),   Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»,
відповідач (позивач за зустрічним позовом) -  ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2018 року складі судді                 Зубакової В. П.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2014 року Комунальне підприємство теплових мереж (далі - КПТМ) «Криворіжтепломережа» звернулося до суду з позовом до                      ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за постачання теплової енергії.
 
У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до КПТМ «Криворіжтепломережа» про захист прав споживача шляхом зобов`язання вчинити певні дії, який було прийнято для спільного розгляду з позовом КПТМ «Криворіжтепломережа».
 
Зустрічний позов ОСОБА_1 було об`єднано з позовом              КПТМ «Криворіжтепломережа» для спільного розгляду.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу                             від 27 березня 2017 року у складі судді Биканова І. Р. позов                                  КПТМ «Криворіжтепломережа» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» суму боргу за постачання теплової енергії у розмірі 6 043,64 грн. 
Вирішено питання розподілу судового збору.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
 
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 лютого        2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявникові.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що заявник не виконав вимоги ухвали про залишення його апеляційної скарги без руху, тому, на підставі положень статей 185, 357 ЦПК України, його скаргу слід визнати неподаною та повернути.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у травні 2018 року до Верховного Суду,                  ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення апеляційного суду та передати справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що він не отримував копії ухвали про залишення його апеляційної скарги без руху. При неякісній роботі поштової установи, суд не повідомив його про наявність відповідної ухвали іншим, альтернативним шляхом.
Зазначає, що ухвала про повернення його апеляційної скарги повинна була бути постановлена через 40 днів після відправки ухвали про залишення скарги без руху, проте, для ухвалення оскаржуваного судового рішення апеляційному суду знадобилося більше 5 місяців.
Вказує, що в оскаржуваному судовому рішенні міститься інформація щодо іншої особи, яка немає відношення до цієї справи.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У липні 2018 року КПТМ «Криворіжтепломережа» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує, що доводи заявника є безпідставними, оскільки апеляційний суд вчинив усі необхідні дії для вручення йому копії ухвали, проте       ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, тривалий час був незацікавлений у її розгляді, тому доводи його скарги не заслуговують на увагу.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2018 року у складі судді                Карпенко С. О. відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 16 квітня 2020 року справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А.
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 червня 2020 року справу призначено до розгляду.
 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
Судом встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху, у зв`язку з несплатою заявником судового збору, та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
 
Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
 
Згідно із частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. 
 
Здійснивши достатні заходи для вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, передбачені нормами ЦПК України, а саме двічі надіславши її засобом поштового зв`язку на адресу заявника, яку він вказав в апеляційній скарзі, та за якою він неодноразово отримував кореспонденцію під час розгляду справи у суді першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_1 не усунуто недоліки апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції обґрунтованого визнав її неподаною та повернув скаржнику.
 
Посилання заявника на те, що суд не вчинив усіх дій для вручення йому копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, не відповідає обставинам справи.
 
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункт 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).
 
Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
 
Відповідно до частини першої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. 
 
Апеляційний суд двічі надсилав копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху на адресу, яку ОСОБА_1 вказав в апеляційній скарзі, та за якою він неодноразово отримував кореспонденцію під час розгляду справи у суді першої інстанції, проте листи поверталися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», тобто отримувач, достовірно знаючи, що ним направлена апеляційна скарга до суду, не здійснював жодних дій для отримання поштових відправлень із суду та не виявляв жодного інтересу до розгляду його апеляційної скарги більше ніж шість місяців.
 
За вказаних обставин колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 поводився недобросовісно, не повідомляв суд про будь-які обставини, які можуть зробити неможливим отримання ним листа, або про можливу зміну свого місцезнаходження, провадженням у справі тривалий час (більше ніж півроку) не цікавився, заяви про повідомлення його за допомогою СМС-повідомлень не надавав, тому використовує надані йому процесуальні права на свою користь, для того щоб затягнути час розгляду справи за своєю ж апеляційною скаргою.
 
При цьому, колегія суддів не бере до уваги інших доводів касаційної скарги заявника про тривалий термін неповернення йому апеляційної скарги та технічну описку в тексті оскаржуваного судового рішення, оскільки вказане не впливає на суть вирішеного питання.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, вважаючи, що апеляційний суд здійснив достатні дії, передбачені ЦПК України, для вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, у той час як процесуальна поведінка заявника є недобросовісною та свідчить про відсутність зацікавленості в розгляді його апеляційної скарги.
 
Крім того, колегія суддів враховує, що визнання неподаною та повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення, за умови подання належно обґрунтованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження (частина сьома статті 185 ЦПК України).
 
Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального                  і процесуального права.
 
Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість його судового рішення не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 лютого                 2018 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Д. Д. Луспеник   І. А. Воробйова   Б. І. Гулько   Р. А. Лідовець   Ю. В. Черняк