Ухвала
    
08 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 759/6896/17
провадження № 61-12397ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, індексації аліментів, та додаткових витрат на утримання дитини,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у травні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 , з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь 47 298,00 грн пені за прострочення сплати аліментів, 4 356,00 грн індексації аліментів, суму додаткових, понесених та які понесуться наперед, витрат на утримання дитини в розмірі 49 232,00 грн. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 щомісячну суму додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 6 000,00 грн щомісячно. Крім того, просила змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року з ОСОБА_3 на її користь на дитину ОСОБА_5 з твердої грошової суми 1 200,00 грн на 1/4 частину доходу (заробітку) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 47 298,00 грн пені за прострочення сплати аліментів, 4 356, 00 грн втрати частини доходу, у зв`язку з його несвоєчасною виплатою. Змінено розмір аліментів, які сплачує ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, починаючи з 10 травня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. В задоволені решти вимог позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
14 серпня 2020 року  ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 липня 2020 року.  ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції змінити  в частині відмови стягненя додаткових витрат на утримання дитини та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити в цій частині позовні вимоги.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Предметом касаційного оскарження є судове рішення ухвалене у справі про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, індексації аліментів, та додаткових витрат на утримання дитини. 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.
Отже, справа № 759/6896/17 не є справою з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 759/6896/17 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Крім того, ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що справа має для неї виняткове значення, оскільки фактично всі потреби дочки забезпечує вона, відповідач усіма способами уникає свого батьківського обов`язку забезпечити гарантовані Конституцією та законами України достойний рівень життя своєї дитини. Проте ОСОБА_1 не обґрунтовує, в чому проявляється виняткове значення для неї цієї справи. Вказівка на невиконання відповідачем зобов`язань фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа має виняткове значення для  ОСОБА_1 .Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа має виняткове значення для  ОСОБА_1 .
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19  грудня 1997 року).
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, індексації аліментів, та додаткових витрат на утримання дитини.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                І. О. Дундар

                                                                                                  Є. В. Краснощоков

                                                                                                                         В. І. Крат