Єдиний унікальний номер 233/4538/19 
Номер провадження 22-ц/804/1702/20        

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

24 червня 2020 року                                            м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Канурної О.Д., 
суддів: Азевича В.Б., Мальованого Ю.М.,
за участю секретаря судового засідання Цимбала Д.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2020 року у цивільній справі № 233/4538/19 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя першої інстанції Малінов Олександр Сергійович ), -

В С Т А Н О В И В:
У липні 2019 року позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19.05.2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. 
Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».
Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг», передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до п. 1.1.2.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.
Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.
Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з меткою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.
Відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг», при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.
Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором.
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 31.05.2019 року має заборгованість 72869,65 грн., яка складається з наступного: 2953,44 грн. - заборгованість за кредитом; 64270,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3446,17 грн. - штраф (процентна складова).
На даний чає відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає.
Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же самий строк.
Позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 72869,65 грн. за кредитним договором № б/н від 19.05.2011 року, судові витрати у розмірі 1921,00 грн.
Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2020 року у позові Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено повністю.
Із вказаним рішенням суду не погодився позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що із зазначеним рішенням суду першої інстанції не згодний, вважає, що воно є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального права та процесуального права.
Позивач просить Донецький апеляційний суд скасувати рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2020 року по справі № 233/4538/19 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі. Стягнути з відповідача судові витрати по справі.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 22 квітня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та надано відповідачу по справі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі. 
Копії ухвали про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (а.с. 148,149), копія апеляційної скарги позивача відповідачем по справі отримана (а.с. 149). До Донецького апеляційного суду надійшов відзив від представника відповідача (а.с. 151-152).
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 09 червня 2020 року цивільну справу призначено до розгляду.
В судове засідання Донецького апеляційного суду 24.06.2020 року представник позивача - Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» не з`явився, надіслав до Донецького апеляційного суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність.
В судове засідання Донецького апеляційного суду 24.06.2020 року відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.  
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві. 
Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено що 19.05.2011 року відповідач приєднався до Умов і Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», ознайомившись з ними та підписавши відповідну заяву. Таким чином між сторонами було укладено кредитний договір № б/н від 19.05.2011 року,  згідно до якого відповідач отримав кредит 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що  договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як вбачається із ч. 2 вказаної вище статті, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частинипозики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною першої статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення, невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. 
Згідно з частиною 1 статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до частини 1 статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частиною 1 статті 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.
Як вбачається із пункту 1 частини 2 вказаної вище статті, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Згідно з частиною 1 статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново.
Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Статтею 266 ЦК України  передбачено,  що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).
               Доводи апеляційної скарги позивача про те, що помилковим є висновок суду щодо пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду, враховуючи те, що договір не припинений і останнє погашення відповідачем відбулося 25.08.2016 року, що є перериванням строку позовної давності відповідно до статті 264 ЦК України, є безпідставними, виходячи з наступного.
Згідно з частиною 4 статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Як вбачається із частини 5 вказаної вище статті, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
   Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що  позивач, подавши позовну заяву в липні 2019 року, звернувся в суд із пропуском трирічного строку позовної давності, який по даним правовідносинам сплив у січні 2018 року і який обчислюється з моменту закінчення строку дії платіжної картки. Поважних причин пропуску Банком строку звернення до суду судом не встановлено, заяви про поновлення строку на розгляд суду не надходило.
Пунктом 11  постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року  передбачено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.
Крім того, як вбачається із листа ПАТ КБ «Приватбанк» від 25.08.2016 року № 0000848268, на 25.08.2016 року за кредитним договором № SAMDN50000045056800 від 19.05.2011 року заплановане проведення реструктуризації. А саме, буде зафіксована сума заборгованості в розмірі 3300 грн. за SAMDN50000045056800 від 19.05.2011 року.
Дана сума повинна буде погашена не пізніше 25.08.2016 року за номерами рахунків: 4149 4377 0251 5923 - 3300 грн. 
У разі виконання вищевказаних умов, ПАТ КБ «Приватбанк» гарантує списання залишку заборгованості в повному обсязі (а.с. 57).
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 сплатив ПАТ КБ «Приватбанк» 25.08.2016 року 3300 грн. (а.с. 74 зворотня сторона).
Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції незаконно відмовив у задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості з тіла кредиту у зв`язку зі спливом строку позовної давності, не врахував, що було переривання перебігу позовної давності в 2016 році, є безпідставними, оскільки відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. 
Як вбачається із довідки  ПАТ КБ «Приватбанк», між ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: НОМЕР_1 , дата відкриття - 19.05.2011; термін дії - грудень 2014 року (а.с. 95).
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.
На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2020 року і задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»  немає.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2020 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 24 червня 2020 року

Суддя:                                        О.Д.Канурна