ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 357/1123/20                                                                       Суддя першої інстанції: Цуранов А.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  21 липня 2020 року                                                                                            м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді                    - Пилипенко О.Є.  
          суддів                                        - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М.,
          при секретарі                              - Кузик О.С., 
          за участю: 
          представника відповідача:           - Орлова О.С., 
          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, інспектора поліції Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Коляди Вадима Геннадійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А :
У січні 2020 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, інспектора поліції Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Коляди Вадима Геннадійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просила: 
          - скасувати постанову серії ЕАК № 1981010 від 15.01.2020 року, інспектора патрульної поліції 1-го взводу 2-ї роти в м. Біла Церква в Київській області, капрала поліції Коляди Вадима Геннадійовича, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за ч.1 ст. 122 КУпАП. 
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права. 
Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходив.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що 
відповідачами не було надано належних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки самі лише покази інспектора поліції в якості свідка, а також відеозапис розгляду справи про адміністративне правопорушення з поясненнями позивача, в яких остання погоджується з певним порушенням, не можуть бути беззаперечним доказом її вини за ч.1 ст. 122 КУпАП, оскільки ці пояснення не охоплюють всіх складових частин конкретного правопорушення.
Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 15.01.2020 року постановою поліцейського роти № 1 взводу № 2 Батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції інспектора поліції Коляди В.Г. серії ЕАК № 1981010 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 255 грн.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 15.01.2020 року о 23 год. 03 хв. в м. Біла Церква по бул.Олександрійському, 39, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_1 , перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, чим порушив п. 34 ПДР України «Порушення вимог розмітки проїзної частини доріг».
Наявна у справі копія постанови від 15.01.2020 року містить відомості про долучення відео б/к АІ00127. Підпис позивача у вказаній копії постанови відсутній.
У судовому засіданні суду першої інстанції, за клопотанням представника відповідача Кашко В . А. був допитаний в якості свідка відповідач - інспектор поліції Коляда В.Г., який надав покази про те, що 15.01.2020 року, здійснюючи разом з інспектором ОСОБА_4 патрулювання території м. Біла Церква, він безпосередньо став свідком вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Він рухався в автомобілі у зустрічному напрямку відносно руху позивача. Під час розгляду справи позивач визнала факт правопорушення, а також зазначила, що думала про наявність переривчастої розмітки, просила зробити усне зауваження.  
Позивач, вважаючи винесену постанову про адміністративне правопорушення протиправною, звернулась із вказаним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353-XII  вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
За змістом розділу 34.1 ПДР України вбачається, що розмітка 1.3 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху. Лінію перетинати забороняється.
Частиною 1 ст. 122 КУпАП України встановлена відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з         статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Стаття 280 КУпАП       закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Згідно з п.1         статті 247 КУпАП       обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 69 КАС України   передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст.   72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до         статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до         статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Під час розгляду справи колегією суддів було оглянуто диск відеозапису правопорушення, що наявний в матеріалах справи та встановлено відсутність відомостей про обставини порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме перетинання подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3.
Наявність на відеозаписі пояснень позивача про визнання нею вини в адміністративному правопорушенні, на переконання колегії суддів, не можуть бути беззаперечним доказом її вини за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки ці пояснення позивача не охоплюють всіх складових частин конкретного правопорушення, крім того, відповідно до матеріалів справи представником позивача наголошено, що на відео позивач мала на увазі про іншу ділянку дороги, а тому ці пояснення не є доказом вчинення нею правопорушення, що вказане в постанові.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2020 року - без змін.
Керуючись ст..ст. 241, 242, 286, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -  
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                       О.Є.Пилипенко 

Суддя:                                                                                 Я.Б.Глущенко        

                                                                                                    Я.М.Собків