УХВАЛА

04 вересня 2020 року 
м. Київ

Справа №  904/6343/19 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Колос І.Б. - (головуючий), Булгакової І.В., Малашенкової Т.М., 
розглянувши матеріали касаційної скарги акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"  
на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2020
та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.06.2020
у справі №  904/6343/19
за позовом  акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 
до   комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради 
про стягнення річних та пені за неналежне виконання грошового зобов`язання у сумі 462  831,88 грн, 
ВСТАНОВИВ:
16.07.2020 (згідно з відміткою на поштовому конверті) акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України") звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.06.2020 зі справи №  904/6343/19 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у сумі 211  525,71 грн та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Разом з тим у касаційній скарзі скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження.
Дослідивши матеріали касаційної скарги АТ "НАК "Нафтогаз України" у справі №  904/6343/19, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Аналогічне положення закріплено у частині першій статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), яким передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:  а)  касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Предметом позову у справі №  904/6343/19 є стягнення у сумі 462  831,88 грн, що становить менше п?ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а відтак у розумінні наведених положень ГПК України ця справа не підлягає касаційному оскарженню.
Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями у малозначних справах після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
АТ "НАК "Нафтогаз України" не погоджується з рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2020 та постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.06.2020 зі справи №  904/6343/19 в частині відмови у стягненні пені у сумі 211  525,71 грн, вважає, що оспорювані рішення судів попередніх інстанцій у цій частині є незаконними та ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права; вказує на те, що питання зменшення пені, порядку такого зменшення судами, підстави для зменшення тощо має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики з аналогічних спорів; має виняткове значення для учасника справи, оскільки стосується регулювання правовідносин на ринку природного газу та прямо впливає на фінансовий стан підприємств - учасників даного ринку.
При цьому скаржник посилається на те, що судами попередніх інстанцій застосовано норми права, а саме: статті 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статті 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) без урахування висновку щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №  908/1453/14 зазначає, що не прийнято до уваги майновий стан позивача та безпідставно надано переваги правам відповідача перед правами позивача по справі.
Аналіз приписів статей 233 ГК України та 551 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Встановивши відповідні обставини, суд вирішує питання щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд.
Так, суди попередніх інстанцій з урахуванням статті 233 ГК України та 551 ЦК України дійшли висновку про зменшення розміру пені, зазначивши в судових рішеннях мотиви та обґрунтування такого зменшення, про що свідчить зміст оскаржуваних рішень.
Відтак посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №  908/1453/14, Судом не приймаються з огляду на те, що правовий висновок у цій справі не доводить наявності неоднакового застосування судом одних і тих самих норм права, а свідчить лише про наявність у цих справах різних істотних обставин, підтверджених/непідтверджених належними та допустимими доказами, в залежності від яких і були постановлені відповідні судові рішення. Оскаржувані судові рішення ухвалені з правовими висновками щодо застосування статті 233 ГК України та 551 ЦК України, про що свідчить стала судова практика з викладенням правової позиції Верховного Суду щодо застосування цих норм права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не порушує питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки питання застосування судом положень статті 233 ГК  України та 551 ЦК України неодноразово викладалось у постановах Верховного Суду.
Розглянувши наведені підстави викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність обставин для відкриття касаційного провадження у справі, оскільки доводи касаційної скарги зводяться до власного викладення обставин стороною по справі та до переоцінки доказів, які вже були враховані судом апеляційної інстанції. А саме лише посилання в касаційній скарзі на фундаментальність значення спору для формування єдиної правозастосовчої практики та його винятковість для скаржника, у зв`язку з тим, що спірні правовідносини впливають на фінансовий стан учасників ринку природного газу, не дає підстав для відкриття провадження у цій справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури в такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів". 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на викладене, враховуючи, що скаржником не наведено обґрунтування наявності обставин, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2020 та постанова Центрального апеляційного господарського суду від 09.06.2020 зі справи №  904/6343/19 не підлягають касаційному оскарженню.
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження за поданою скаргою у Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відсутні підстави для розгляду клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження.
Керуючись статтею 234, пунктом 2 частини третьої статті 287, статтею 293 ГПК України, Касаційний господарський суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду  Дніпропетровської області від 11.03.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.06.2020 зі справи №  904/6343/19.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя          І.  Колос

Суддя           І.  Булгакова

Суддя                                                                                 Т.  Малашенкова