ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 804/2084/16
адміністративне провадження № К/9901/38334/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Пасічник С.С.,
суддів: Васильєвої І.А., 
 
розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 липня 2016 року (суддя Сидоренко Д.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року (головуючий суддя Чумак С.Ю., судді: Гімон М.М., Юрко І.В.) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
В квітні 2016 року Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - позивач, Товариство) звернулося до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - відпоідач, податковий орган) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.11.2015 № 0000745103, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на 803715,69грн., з яких 535810,46 грн. за основним платежем та 267905,23 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, та № 0000755103, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на 2887,25 грн.
Судами встановлено, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товарства з питань дотримання вимог податкового законодавства при формуванні податкового кредиту з ПДВ по фінансово-господарським операціям з підприємствами-постачальниками ПП "ПРОМІМПЕКС" за жовтень, листопад 2014 року, МПП "НОРМА" за жовтень, листопад 2014 року, ПП "Квадрат" за листопад, грудень 2014 року, ТОВ "Торговий дім НВА Україна" за листопад 2014 року, ТОВ "Лінокор" за листопад 2014 року, ТОВ "ТД Роката" за грудень 2014 року, ТОВ "Севспецзапчасть" за грудень 2014 року, ТОВ "Дніпротехсервіс" за грудень 2014 року, ТОВ "ТКМ МЕТИЗ" за грудень 2014 року, ТОВ "ТД Панда Плюс" за грудень 2014 року, ТОВ НВП "Гормаш" за грудень 2014 року, за результатами якої складено акт № 22/28-01-51-03/00190905, яким встановлено порушення вимог пунктів 44.1, 44.6 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.2, 193.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.2, 201.4 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до завищення податкового кредиту з ПДВ на 535810,00 грн., у тому числі за листопад 2014 року на 304261,00 грн., грудень 2014 року на 231549,00 грн., та від`ємного значення ПДВ на 2887,00 грн.
У акті перевірки податковий орган констатував формування позивачем без достатніх правових підстав податкового кредиту з ПДВ за операціями із вказаними контрагентами, посилаючись на невідповідність окремих документів (видаткових накладних) вимогам бухгалтерського та фінансового законодавства, зокрема відсутність печатки Товариства та інформації про перетин контрольно-пропускного пункту (штампів та відміток відділів охорони) по взаємовідносинам з ТОВ "Лінокор", ТОВ "Севспецзапчасть", ПП "ПРОМІМПЕКС", МПП "НОРМА", ПП "Квадрат"; неподання до перевірки сертифікатів (паспортів) якості товару по  взаємовідносинам з ТОВ "Лінокор", ТОВ "Севспецзапчасть", ПП "ПРОМІМПЕКС", МПП "НОРМА", ПП "Квадрат", ТОВ НВП "Гормаш", ТОВ "Дніпротехсервіс", ТОВ "Торговий дім НВА Україна", ТОВ "ТД Панда Плюс"; товарно-транспортних накладних. Крім того, посилався на результати здійснених заходів з податкового контролю по контрагентам та аналізу їх податкової звітності, відповідно до яких не встановлено реальності господарських взаємовідносин останніх з платниками податків по ланцюгу постачання та наявності у них необхідних трудових ресурсів для здійснення спірних операцій.
На підставі акту перевірки відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
Товариство скористалось правом адміністративного оскарження спірних податкових повідомлень-рішень, однак Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників своїм рішенням від 19.01.2016 року                          № 1357/10/28-10-10-4-33 скаргу позивача залишило без задоволення, а рішення без змін.  
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2016 позов задоволено; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 05.11.2015р. № 0000745103, № 0000755103.
Ухвалюючи рішення, суд дійшов висновку про недоведеність податковим органом безтоварності господарських операцій позивача з контрагентами щодо поставки товарів та виконання підрядних робіт (переробка (дроблення) негабаритів в кар`єрі, роботи по відновленню матеріальних цінностей, капітальний та поточний ремонт обладнання), які в подальшому були використані у власній господарській діяльності, а відтак Товариство правомірно сформувало податковий кредит за результатами таких операцій.
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 10.11.2016 постанову суду першої інстанції залишив без змін.
Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В своїй касаційній скарзі по суті зазначає про помилковість висновків судів попередніх інстанцій, вирішення спору без повного та всебічного дослідження всіх обставин, які мають істотне значення для правильного розгляду справи, що унеможливило реалізацію завдання адміністративного судочинства та призвело до формального та незаконного вирішення спору.
Товариство у письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечило, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів попередніх інстанцій, які просить залишити без змін, - обґрунтованими та законними.
В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, Верховний Суд виходить з такого.
Як передбачено частиною 1 статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, установлених законом.
У відповідності до пункту 44.1 статті 44 ПК України (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Пунктом 185.1 ст. 185 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є операції платників податків, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до         статті 186 цього Кодексу.
Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (підпункт а).
Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
У відповідності до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Пунктом 200.1 статті 200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункт 200.2 статті 200 ПК України).
Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
За визначенням статті 1 Закону №996-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Як визначено підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
У відповідності до статті 1 Закону №996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Отже правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (податкового кредиту) виникають за таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.
Недоведеність вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.
Так, судами встановлено, що 27.02.2014 між позивачем (Покупець) та ТОВ «Лінокор» (Постачальник) укладено договір поставки № 1135-09, за умовами якого Постачальник зобов`язується передати, а Покупець прийняти та сплатити матеріали згідно Специфікацій. 
Контрагентом поставлено позивачу товар (пластини технічні, набивку сальникову, рукави кислородні, резинові, шнури резинові, канати лляні) відповідно до          Специфікацій, сертифікатів та паспортів якості, рахунків, видаткових накладних,  прибуткових ордерів,  актів прийняття, оборотно-сальдових відомостей по рахункам.
Товариство отримало від контрагента податкові накладні. 
Придбаний товар, як констатовано судами, використано позивачем у власній господарській діяльності (накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, акти списання, акти на використанні матеріали). 
Також між Товариством (Покупець) та ТОВ «НВП «Севспецзапчасть» (Постачальник) підписано договір поставки № 728-08 від 11.02.2014, предметом якого є постачання  обладнання згідно Специфікації.
Виконання договору (поставка тормозних колодок), як зазначили суди, підтверджується Специфікаціями, рахунками, видатковими накладними, прибутковими ордерами, актами прийняття, сертифікатом якостсті, оборотно-сальдовою відомістю по рахункам. 
Контрагентом на адресу позивача виписано податкові накладні. 
Про використання обладнання у власній діяльності Товариства свідчать накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, акти на використані матеріали. 
Крім того, на виконання умов договору поставки № 2847-08 від 12.05.2014, укладеного позивачем (Покупець) з ТОВ «Дніпротехсервіс» (Постачальник), останнім поставлено Товариству редуктори (Специфікації, рахунки, видаткові накладні, прибуткові ордери, акти прийняття, паспорти якості, оборотно-сальдова відомість по рахункам, податкові накладні), які, як встановлено судами, використані для ремонту техніки, про що свідчать акт списання, накладна-вимога на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів. 
До того ж, 17.04.2014 між Товариством (Покупець) та ТОВ «Торговий дім» «Панда плюс» (Постачальник) підписано договір поставки № 2242-08, пунктом 1.1 якого передбачено, що Постачальник зобов`язується передати, а Покупець прийняти та сплатити за обладнання згідно Специфікацій.
Позивач отримав від контрагента насоси та гідронасоси відповідно до Специфікацій,          рахунків,  видаткових накладних, прибуткових ордерів, актів прийняття. 
На адресу позивача виписано податкові накладні. 
Обладнання передано Товариством підрядній організації для проведення ремонтних робіт техніки (акт списання, акт приймання-передачі сировини, запасних частин та інших ТМЦ). 
Також між позивачем (Покупець) та ТОВ «НВП «Гормаш» (Постачальник) укладено договір поставки № 6153-08, умови якого передбачають поставку обладнання. 
Виконуючи договір, контрагент поставив позивачу скоби грейфера, болти, гайки, що підтверджується Специфікаціями, рахунками, видатковими накладними, прибутковими ордерами, актами прийняття, сертифікатом якості продукції, оборотно-сальдовою відомістю. 
Товариство отримало податкові накладні.
Обладнання надійшло до цеху позивача (накладна-вимога на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів) й було використано під час ремонту техніки (акт списання,   акт на використані матеріали, акт приймання-передачі сировини, запасних частин та інших ТМЦ). 
Підписано Товариством (Покупець) й договір поставки № 2700-08 від 24.04.2014 з ТОВ «Торговий дім «НВА Україна» (Постачальник), на підставі якого Постачальник зобов`язується передати, а покупець прийняти та сплатити обладнання згідно Специфікацій. 
Контрагент, як зазначено судами, поставив позивачу вимикачі автоматичні, контактори, щити, пускачі, про що свідчать Специфікації, рахунки, видаткові накладні, прибуткові ордери, акти прийняття, податкові накладні, сертифікати якості, додатки до сертифікатів якості, оборотно-сальдові відомості по рахункам, які використані у власній діяльності Товариства (накладна-вимога на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, акт на використання матеріалів, акт списання). 
Крім того, виконуючи вимоги укладеного з позивачем (Покупець) договору поставки № 7103-08 від 11.12.2013, ПП «Промімпекс» (Постачальник) поставило  скати, барабани натяжні, катанки, вал насоса, втулки захисні, гайки (Специфікації, рахунки,          видаткові накладні, прибуткові ордери, акти прийняття, сертифікати якості, паспорти якості). 
Контрагентом на адресу позивача виписано податкові накладні. 
Товар використано Товариством для ремонту техніки (акт на використання матеріалів, акт списання). 
Також між позивачем (Покупець) та МПП «Норма» (Постачальник) підписано договір поставки № 4574-08 від 02.08.2013, на підставі якого Постачальник здійснив поставку датчиків швидкості, лічильник газу, реєстратора швидкості, катушок клапана, що підтверджується Специфікаціїями, рахунками, видатковими накладними, прибутковими ордерами, актами прийняття, паспортами якості, податковими накладними.
Товар надійшов до цеху позивача й був використаний в його діяльності (накладна-вимога на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, акт на використані матеріали, лімітно-забірна картка)
До того ж, позивачем (Покупець) укладено договір постачання № 6187-08 від 23.10.2013 з ПП «Квадрат» (Постачальник), пунктом 1.1 якого передбачено, що Постачальник зобов`язується передати, а Покупець прийняти й сплатити обладнання згідно Специфікації. 
На виконання умов договору, як встановлено судами, контрагент поставив Товариству підвіски, шайби, гайки, болти, вал насоса (Специфікації, рахунки-фактури, акти прийняття, прибуткові ордери, видаткові накладні, сертифікати якості). 
Товариство використало товар під час ремонту техніки (акти прийняття, накладні-вимоги на відпуск/внутрішнє переміщення/матеріалів, акти списання). 
Крім того, Товариством укладено ряд договорів підряду.
Так, з ТОВ «Торговий дім Рокада» (Підрядник) укладено договір підряду № 5778-34 від 25.09.2014, відповідно до умов якого Підрядник зобов`язується виконати роботи з переробки (дроблення) негабаритів в кар`єрі Товариства, а Замовник (позивач) прийняти та оплатити виконані роботи.
Виконання робіт, як констатовано судами, підтверджується рахунками, актами прийому виконаних робіт, кошторисом по дробленню 1 куб. метру, розшифровкою матеріальних витрат на дроблення негабариту, календарним графіком по переробці негабариту, заявкою на видачу перепусток робітникам, актами виконаних робіт установками «HYUNDAІ» за листопад/грудень 2014 року, актом на використання дизельного пального екскаватором «HYUNDAІ R 320 LC-7» і екскаватором HYUNDAІ R520 LC-95, роздаточними відомостями на видачу паливно-мастильних матеріалів автозаправкою, оборотно-сальдовими відомостями по рахунках. 
Контрагентом на адресу позивача виписано податкові накладні.
З ТОВ «ТКМ Метиз» (Підрядник) позивачем (Замовник) підписано договір підряду                        № 4568-03 від 01.08.2014 року, пунктом 1.1 якого передбачено, що Підрядник зобов`язується виконати роботи по відновленню матеріальних цінностей Товариства, а Замовник прийняти та оплатити фактично виконані роботи. 
На виконання умов договору контрагентом проведено роботи з наплавки бабітом, перевірки базової поверхні, проточки корпуса підшипника ММС, відновлення верхньої та нижньої вкладки підшипника (Специфікації, рахунки, акти на систематичне відновлення матеріальних цінностей, оборотно-сальдові відомості по рахункам,    типова відомість дефектів на 2014 рік,  податкові накладні). 
Також, як констатовано судами, виконуючи умови укладеного з позивачем (Замовник) договору підряду № 273-03 від 21.01.2014, ПП «Квадрат» (Підрядник) виконало роботи по відновленню матеріальних цінностей (пресування колеса, ведучого на вал ЄКГ-10, методом гарячої посадки), про що свідчать Специфікація, рахунок-фактура, акт виконаних робіт.
Товариство отримало податкову накладну. 
Отримані позивачем товари та послуги оплачені у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями.
Виписані контрагентами податкові накладні, як констатовано судами, містять усі обов`язкові реквізити, передбачені пунктом 201.1 статті 201 ПК України, й на момент їх складення контрагенти позивача були зареєстровані платниками ПДВ.
На підставі зазначених обставин та наведених доказів, оцінка яким була надана з дотриманням норм процесуального законодавства, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що господарські операції між позивачем та контрагентами документально підтверджені та фактично здійснені з метою використання в оподатковуваних операціях; відповідачем же - суб`єктом владних повноважень, на якого положеннями частини 2 статті 71 КАС України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваних рішень) покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, в ході розгляду справи не доведено обставин, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства та наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування валових витрат та податкового кредиту з ПДВ.
Не надано й доказів невідповідності господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, їх збитковості тощо, які б окремо або в сукупності свідчили, що вчинення таких операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру); недостатності у контрагентів трудових та інших ресурсів, які були їм необхідні, однак відсутні.
Загалом, як встановлено судами в ході розгляду справи, позиція податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства ґрунтується лише на інформації, отриманій за результатами здійснення податкового контролю по взаємовідносинам його контрагентів з іншими особами, та без будь-яких фактів фіксації порушення робиться висновок про нереальність господарських операцій Товариства із ПП "ПРОМІМПЕКС", МПП "НОРМА", ПП "Квадрат", ТОВ "Торговий дім НВА Україна", ТОВ "Лінокор", ТОВ "Севспецзапчасть, ТОВ "Дніпротехсервіс", ТОВ "ТД Панда Плюс", ТОВ НВП "Гормаш". Разом з тим, можливі порушення податкового законодавства з боку постачальників контрагентів, не є, у даному випадку,  підставою для висновку про порушення саме покупцем вимог податкового законодавства та позбавлення останнього сформованих податкових вигод за фактично вчиненими операціями.
Посилання ж відповідача на незазначення деяких реквізитів у видаткових накладних й неподання товарно-транспортних накладних по окремим операціям не є безумовною підставою за встановлених у цій справі обставин та відсутності інших об`єктивних і підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства ставити під сумнів здійснення господарських операцій з постачальниками.
Підсумовуючи викладене, суди прийшли до обґрунтованого висновку про помилковість тверджень відповідача щодо нереального характеру правовідносин позивача із згаданими контрагентами, підставою для яких стали лише припущення контролюючого органу та недоведені обставини.
Доводи ж касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в акті перевірки та з урахуванням яких суди вже надавали оцінку встановленим обставинам справи, й по суті зводяться лише до їх переоцінки.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, Верховний Суд не вбачає підстав для скасування рішень суду першої та апеляційної інстанцій й задоволення касаційної скарги.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 липня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді	С.С. Пасічник І.А. Васильєва   В.П. Юрченко