П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 серпня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 521/6247/20	
Головуючий в 1 інстанції: Гуревський В.К.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д..
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.
позивача - Печерського С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 15 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

          Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом до інспектора УПП в Одеській області Свідерко Андрія Івановича, інспектора УПП в Одеській області Стукаленко Олександра Анатолійовича, в якому просив визнати протиправними дії відповідача - 1 інспектора Свідерко Андрія Івановича щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП; визнати протиправною і скасувати постанову серія ЕАК№2380940 від 13 квітня 2020 року, винесену інспектором Свідерко Андрієм Івановичем, про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу 510,0 грн. за правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, та закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю складу правопорушення.
          В обґрунтування позову послався на відсутність доказів скоєння правопорушення позивачем.
          Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 13 травня 2020 року залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.
Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 21 травня 2020 року виключено із числа третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП в Одеській області Свідерко Андрія Івановича, інспектора УПП в Одеській області Стукаленко Олександра Анатолійовича, за участю третьої особи: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі.
Замінено відповідачів - інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції майора поліції Свідерко А.І. та інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанту поліції Стукаленко О.А., на належного відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної.
          Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 15 червня 2020 року позов ОСОБА_1 був задоволений.
Скасована постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2380940 від 13 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,0 гривень.
Провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП - закрито.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції полало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив про відсутність доказів чи посилання на докази, що спростовують факт скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП.
ОСОБА_1 надав письмові пояснення щодо апеляційної скарги, в яких посилався на доводи, що узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, у зв`язку з чим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що інспектором Управління патрульної поліції в м. Одеса Свідерко Андрієм Івановичем винесено постанову серії ЕАК № 2380940, від 13 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,0 грн. за ч. 3 ст. 122 КУпАП за те, що 11 квітня 2020 року приблизно об 11:00 години в м. Одеса по вул. Генуезька, керуючи транспортним засобом «Сitroen С4», н/з НОМЕР_1 , здійснив парковку, чим порушив вимоги підпункту е), пункт 15.9 ПДР України.
Рухаючись по вул. Генуезька ОСОБА_1 здійснив зупинку свого автомобіля серед інших автомобілів на узбіччі дороги (кармані) за адресою вул. Генуезька 24/1, переконавшись у тому, що автомобіль не заважає іншим учасникам дорожнього руху, він вийшов з автомобіля щоб переконатися у відсутності знаків та розмітки, що забороняють зупинку у даному місці, переконавшись у відсутності знаків та розмітки позивач зачинив автомобіль і залишив місце зупинки.
Повернувшись, ОСОБА_1 виявив, що його автомобіль відсутній на зупинці, зателефонувавши 102, позивачу повідомили, що його авто евакуйований на штраф-майданчик №6 по вул. Аеропортівська, 29-в.
Відповідно до винесеної постанови серія ЕАК № 2380940 від 13 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого вимогами підпункту е), пункту 15.9 ПДР України.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що в місці, де ОСОБА_1 зупинив авто, був відсутній знак - 5.41.1 та дорожня розмітка - 1.17, також його авто було припарковано серед інших авто, та не заважало іншим учасникам дорожнього руху.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, всі сумніви про доведеність провини особи трактуються на її користь, таким чином суд приходить до висновку, що адміністративний матеріал не містить доказів.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
За змістом ст. ст. 258, 276, 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч. 3 ст. 122 КУпАП, розглядаються уповноваженою особою невідкладно, після виявлення правопорушника та отримання відомостей про суб`єкта цього правопорушення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
В Правилах дорожнього руху України згідно підпункту е), пункту 15.9 забороняється зупинка «ближче 30 м. від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м. від дорожнього знаку такої зупинки з обох боків», при цьому в ПДР України зазначені знаки та розмітка, що позначають посадкові майданчики для зупинки маршрутних транспортних засобів, а саме:
1) початок посадкового майданчика позначається знаком 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса». Знак позначає початок посадкового майданчика автобуса. За межами населених пунктів знак може бути встановлений на павільйоні з боку прибуття маршрутних транспортних засобів»;
2) дорожня розмітка 1.17 «позначае зупннки маршрутних транспортних засобів і таксі».
За змістом п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено до районного суду в порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з урахуванням особливостей, встановлених КУпАП. Особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача. Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Апелянтом у якості доказу надано дві фотографії з місця правопорушення (зворотня сторона а.с. - 92, 93), з яких вбачається здійснення зупинки та стоянки в зоні дії дорожнього знаку 5.43.1 «Пункт зупинки тролейбуса».
Дослідивши зазначені матеріали, суд встановив, що надані відповідачем фотографії не містять зафіксованого факту порушення апелянтом ПДР, оскільки в них не зафіксовано факту стоянки автомобіля CITROEN C4 н/з НОМЕР_1 та на першій фотографії (зворотня сторона а.с. - 92) відсутне розташування дорожнього знаку 5.43.1 «Пункт зупинки тролейбуса», в зоні дії якого, як вважає апелянт, здійснив зупинку та стоянку позивач.
Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.
Окрім того в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація щодо здійснення працівниками поліції вимірювання відстані автомобіля до посадового майданчика, на фотографіях не зафіксовані, в постанову не віднесені, відстань достатньо умовна. Водію результати вимірювання не доведено та не пред`явлено. Інших будь-яких документів, протоколів, пояснень не складалося.
Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.
Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
За таких обставин апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції щодо протиправності постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2380940 від 13 квітня 2020 року, оскільки відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б надали можливість апеляційному суду дійти протилежного висновку.
Суд не приймає до уваги доводи апеллянта та не приймає надані докази, як належні та допустимі, оскільки ні акт огляду та тимчасового затримання, ні фотографії не містять жодних підтверджень скоєння позивачем правопорушення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого, апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 2-12, 72-78, 242, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд - 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції  -  залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 15 червня 2020 року у справі № 521/6247/20 -  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.