ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року 
м. Київ
справа № 640/16308/19
адміністративне провадження № К/9901/7953/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача -Шишова О.О.,
суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,
розглянув у письмовому провадженні в касаційній інстанції справу № 826/3585/18
за позовом  ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань, начальника третього слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань Корецького Олега Павловича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання надати інформацію, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2019 року (суддя - Смолій І.В.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого Чаку Є.В., суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.),
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного бюро розслідувань, начальника третього слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань Корецького Олега Павловича в якому просив:
- визнання протиправною бездіяльність Начальника третього слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань Корецького Олега Павловича по ненаданню інформації, запитуваної адвокатським запитом №19-198-0812 від 23.07.2019 року; 
- зобов`язати Державне бюро розслідувань в строк не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням суду в цій справі законної сили надати ОСОБА_2     інформацію, зазначену в адвокатському запиті від 23.07.2019 року №19-198-0812, а саме: повні відповіді на кожне поставлене у адвокатському запиті від 23.07.2019 року №19-198-0812 питання. 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2019 року, яку залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року, закрито провадження у справі на підставі пункту першого статті 238 КАС України.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, адвокатський запит не є запитом, що направлений на отримання публічної інформації, оскільки може бути спрямований не лише до суб`єктів владних повноважень, але й до будь-якої юридичної особи з метою отримання необхідної адвокату інформації для надання правової допомоги клієнту, у зв`язку з чим відносини, які склалися між позивачем та Державним бюро розслідувань щодо зобов`язання останнього надати відповідь на адвокатський запит, не є публічно-правовими у розумінні  КАС України.
Суди першої та апеляційної інстанції, при вирішенні даного позову застосовували правову позицію викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права, а зміст оскаржуваних судових рішень не відповідає обставинам справи.  Доводи касаційної скарги аналогічні викладеним у апеляційній скарзі.
Рух касаційної скарги
Ухвалою Верховного Суду від 07.04.2020 відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року 
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 22.06.2020 зазначену адміністративну справу призначив до розгляду в порядку письмового провадження.
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги
Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених  статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, виходить із такого.
Відповідно до матеріалів справи, оскаржуваною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2019 року, яку залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року, закрито провадження у справі з тих підстав, що цей спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Такі висновки судів ґрунтуються на правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а.
Так, у вказаній справі, що розглядалась Великою Палатою Верховного Суду, як і в розглядуваному випадку, позивач вважає протиправними дії суб`єктів владних повноважень, які виявилися у ненаданні йому відповіді на адвокатський запит.
Як було установлено судами попередніх інстанцій, адвокатський запит у цій справі спрямований до Генеральної Прокуратури України з приводу відомостей в рамках кримінального провадження №    12017000000001373, викладених в ухвалах суду від 03.09.2018 по справах № 757/42989/18 та № 757/42961/18.
Зміст адвокатського запиту в рамках представництва Адвокатським об`єднанням «Головань і Партнери» інтересів Порошенка Петра Олексійовича стосувався законності розповсюдження інформації, яка міститься в кримінальному провадженні №62019000000000713.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а  зазначила, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких була перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації».
Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (частина перша статті 1 зазначеного Закону).
Таким чином, суб`єкти владних повноважень та їх посадові особи, реалізуючи свої повноваження, наділені правом вчиняти певні дії на підставі та в межах чинних норм законодавства України, зокрема, надавати інформацію на звернення громадян у порядку  Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Правові засади організації діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовані Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Закон визначає адвокатський запит - як письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту (частина перша  статті 24 зазначеного Закону).
За приписами статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
Виходячи з наведених правових норм, адвокатський запит не є запитом, що направлений на отримання публічної інформації, оскільки може бути спрямований не лише до суб`єктів владних повноважень, але й до будь-якої юридичної особи з метою отримання необхідної адвокату інформації для надання правової допомоги клієнту.
Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду у справі № 686/23317/13-а дійшла до висновку, що вимоги стосовно ненадання відповіді на адвокатські запити у справі, що розглядалась, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Крім того, такі висновки знайшли свого розвитку у пунктах 61, 62, 63 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 826/7244/18 від 08.04.2020 року, відповідно до яких інформація стосовно певного кримінального провадження не є публічною.
У контексті таких висновків Великої Палати Верховного Суду необхідно вказати, що спірні правовідносини, які склалися між ОСОБА_1 та Державним бюро розслідувань, начальником третього слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань Корецьким Олегом Павловичем про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання надати інформацію, не є публічно-правовими у розумінні КАС України, про що обґрунтовано вказано судами попередніх інстанцій.
За таких обставин, суди попередніх інстанцій правильно застосували висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 686/23317/13-а.
Відтак, аналізуючи встановлені судами обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для закриття провадження у справі.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.
З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
Висновки щодо розподілу судових витрат
Відповідно до частини шостої  статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону  № 460-IX, статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач          О.О. Шишов
Судді          І.В. Дашутін
                                                                                                             М.М. Яковенко