Справа № 299/744/18

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       28 липня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого судді – Джуги С.Д.
суддів – Куштана Б.П., Фазикош Г.В.
з участю секретаря: Юрочко А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1    на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області, ухвалене 20 червня 2018 року у складі судді Трагнюк В.Р., у справі за позовом  ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради, ОСОБА_2 , правонаступниками якого є: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки, скасування договору купівлі – продажу та витребування земельної ділянки, -
встановив:

У березні 2018 року  ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом. 
Позов обґрунтовує тим, що рішенням виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 24.12.1993р. № 215 «Про приватизацію присадибних земельних ділянок громадян міста Виноградів» мешканцям м. Виноградів було передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки, надані для індивідуального садівництва, ведення особистого підсобного господарства, будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Серед зазначених в списку громадян, під пунктами 1.1132 та 1.1133 містяться прізвища гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Згідно даного рішення громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст. 42 Земельного кодексу України (в редакції від 18.12.1990р. № 561-XII) передано у приватну власність земельну ділянку в рівних частинах по 0,5 від загальної площі 0.1116 га, розташовану в АДРЕСА_1 . Абзацом першим даної статті зазначалося, що громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об`єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. На час прийняття рішення на земельній ділянці розміщений будинок та господарські споруди, що згідно договору купівлі-продажу від 28.10.1980р. № 3312 є в рівних частинах приватною власністю громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Однак землі не були зарєсторовані та державного акту на право приватної власності на землю в рівних частинах громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не видавались. 
Рішенням 20 сесії 5 скликання Виноградівської міської ради Закарпатської області від 12.12.2008р. № 933 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку», пунктами 1.6 та 1.7 якого громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надано дозволи на виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 відповідно. Дане рішення прийнято на підставі заяв громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 25.11.2008р., але окрім вищезазначеного, пунктом 1.6 цього рішення відмінено п. 1.1132 та п. 1.113 рішення МВК Виноградівської міської ради від 24.12.1993р. № 215 «Про приватизацію присадибних земельних ділянок громадян міста Виноградів», що не відповідає змісту зазначених звернень громадян та вимогам п. а) ст. 141 Земельного кодексу України. Дане рішення стало підставою для складання технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, в результаті чого було сформовано 2 ділянки з кадастровими номерами 2121210100:00:003:0510 та 2121210100:00:003:0509 відповідно.
В подальшому пунктами 1.7 та 1.8 рішення 22 сесії 5 скликання Виноградівської міської ради Закарпатської області від 17.03.2009р. № 1015 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку», на підставі заяв від 11.02.2009р., громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 затверджено згадану документацію із землеустрою. Пунктами 2.7 та 2.8 даного рішення вищезгаданим громадянам передано у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 , площами 0,0819 та та 0,0323 га. На підставі даного рішення громадянам видано державні акти на право власності на землю серії ЯЕ № 433162 та ЯЕ № 422160. Акти зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю від 30.04.2009р. за № 010970302132 та № 010970302131 відповідно.
При прийнятті рішень стосовно вищезгаданих земельних ділянок Вииоградівською міською радою Закарпатської області не враховані інтереси позивача гр. ОСОБА_1 , що в свою чергу суперечить вимогам ст.ст. 118, 141 Земельного кодексу України, так-як гр.  ОСОБА_1 не зверталась до міської ради із зверненням про скасування згаданого пункту рішення МВК Виноградівської міської ради від 24.12.1993р. № 215 та відповідно зі зверненням про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою для передачі у спільну сумісну власність вищезгаданої земельної ділянки.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позивача син ОСОБА_3 , якому належала на праві приватної власності земельна ділянка відповідно до спірного державного акту ЯЕ № 422160. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом його дружина ОСОБА_6 набула право власності на вищезгадану ділянку. 
08.06.2014 року ОСОБА_6 продала земельну ділянку ОСОБА_5 , який і являється на сьогоднішній день власником спірної земельної ділянки, яка була набута у власність незаконним шляхом.
За таких обставин, позивач має право витребувати із незаконного володіння відповідача ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,819 га, та відповідча ОСОБА_7 земельну ділянку, площею 0, 0323 га, оскільки відсутня сукупна наявність всіх трьох умов, а саме умова про те, що власник має втратити володіння цим майном із власної волі, тобто майно має бути передане власником за договором іншій особі, яка б продала його добросовісному набувачеві. 
Інших підстав для припинення права власності на земельну ділянку як на момент прийняття незаконного рішення 20 сесії 5 скликання Виноградівської міської ради Закарпатської області від 12.12.2008р. № 933 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку», пунктами 1.6 та 1.7 якого громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надано дозволи на виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 відповідно, так і на момент набуття прав на землю відповідачами - законодавством України не було передбачено, в тому числі і такої правової підстави як відмова позивача від права власності на земельну ділянку шляхом її вилучення радою на підставі рішення без укладання між власником та органом місцевого самоврядування угоди про передачу права власності на земельну ділянку з обов`язковим її нотаріальним посвідченням та проведення державної реєстрації.
З врахуванням вищенаведеного, позивач просила: визнати недійсним та скасувати рішення 20 сесії 5 скликання Виноградівської міської ради Закарпатської області від 12.12.2008р. № 933 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку»;
визнати недійсним та скасувати рішення 22 сесії 5 скликання Виноградівської міської ради Закарпатської області від 17.03.2009р. № 1015 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку»; 
визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ЯЕ №433162 виданий ОСОБА_2 та серії НОМЕР_1 виданий ОСОБА_3 , зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю від 30.04.2009 року за №010970302132 та №010970302131 відповідно ; 
скасувати договір купівлі – продажу №2084 посвідчений 08.08.2014 року приватним нотаріусом Виногрдівського районного нотаріального округу Лапчак Г.І.; 
витребувати від ОСОБА_5 , як добросовісного набувача земельну ділянку площею 0,0323 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .
Рішенням Виногрдівського районного суду від 20 червня 2018 року у задоволенні заявленого позову відмовлено. 

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував обставини, які наведені в позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог, не дав їм належної правової оцінки та безпідставно відмовив у задоволенні позову.
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Дидинська Б.М., діюча в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Інші учасники справи не скористались правом на подання відзиву на апеляційну скаргу і його не подали.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року залучено до участі у справі в якості відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як правонаступників померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .
В судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити.
Адвокат Дидинська Б.М., діюча в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , заперечила подану апеляційну скаргу, просить залишити її без задоволення.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення вищевказаних учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відмовляючи в заявленому позові, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог. 
З такими висновками суду першої інстанції, погоджується і апеляційний суд, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.
Згідно зі ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. 
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист – це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Відповідно до ч.1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.
Матеріалами справи встановлено, що рішенням виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 24.12.1993р. № 215 «Про приватизацію присадибних земельних ділянок громадян міста Виноградів» мешканцям м. Виноградів було передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки, надані для індивідуального садівництва, ведення особистого підсобного господарства, будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Серед зазначених в списку громадян, під пунктами 1.1132 та 1.1133 містяться прізвища гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.10-11 ІНФОРМАЦІЯ_3 1). Згідно даного рішення громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку в рівних частинах по 0,5 від загальної площі 0.1116 та, розташовану в АДРЕСА_1 . Згідно з п. 2 даного рішення зазначеним особам Міськвинком повинен був видати Державний акт на право довічного успадкованого володіння земельними ділянками, однак рішення міськвиконкому в цій частині не було виконано.
Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час прийняття рішення № 215 від 24.12.1993 року) передбачалось, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними  організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.
Відповідно до ст. 23 ЗК України у вищевказаній редакції право власності або право постійного користування землею  посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається  список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. (Дію статті 23 зупинено щодо власників земельних ділянок,  визначених статтею 1 Декрету N 15-92 ( 15-92 ) від 26.12.92 згідно з Декретом N 15-92 ( 15-92 ) від 26.12.92). 

З врахуванням наведеного судом першої інстанції правильно зазначено про помилковість твердження позивача про те, що на час прийняття рішення № 215 24.12.1993 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є в рівних частках власниками зазначених земельних ділянок.

Рішенням 20 сесії 5 скликання Виноградівської міської ради Закарпатської області від 12.12.2008 року № 933 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку», пунктом 1.6 громадянину ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 » та відмінено п. 1.1132 та п. 1.113 рішення МВК Виноградівської міської ради від 24.12.1993р. № 215 «Про приватизацію присадибних земельних ділянок громадян міста Виноградів» (а.с.12т.1).

Дане рішення стало підставою для складання технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, в результаті чого було сформовано 2 ділянки з кадастровими номерами 2121210100:00:003:0510 та 2121210100:00:003:0509 відповідно.

Рішенням 22 сесії 5 скликання Виноградівської міської ради Закарпатської області від 17.03.2009 р. № 1015 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку» громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передано у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 , площами 0,0819 та та 0,0323 га. 

На підставі даного рішення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 видано державні акти на право власності на землю серії ЯЕ № 433162 та ЯЕ № 422160. Акти зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю від 30.04.2009р. за № 010970302132 та № 010970302131 відповідно (а.с.14,15т.1).

Суд першої інстанції правильно встановив, що позивачем ОСОБА_1 не подано доказів і не доведено, що при прийнятті рішень стосовно вищезгаданих земельних ділянок Виноградівською міською радою Закарпатської області не враховані інтереси ОСОБА_1 та порушені її законні права. З приводу земельної ділянки належній чоловіку позивачки - ОСОБА_2 спору між ним та позивачем ОСОБА_1 з моменту оформлення ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку (2009 р.) до звернення позивачкою до суду (2018 р.) взагалі не існувало. 

Щодо земельної ділянки пл. 0.0323 га., на яку видано державний акт серії ЯЕ № 422160 сину позивачки - ОСОБА_3 , яка розташована по АДРЕСА_1 необхідно заначити наступне.
Згідно договору дарування від 29 вересня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., зареєстрованого в реєстрі № 2602 позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 мешканці АДРЕСА_1 , подарували сину ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .(а.с.61-62т.1)

Як зазначено в договорі дарування від 29 вересня 2008 року до цього будинку загальною корисною площею 59.1 кв.м. відносяться надвірні споруди: гараж, свинарник, туалет, тротуар бетонний, ворота металеві, огорожа. Житловий будинок належав дарителям на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Виноградівською державною нотаріальною конторою від 28 жовтня 1980 року по реєстру № 3312 та зареєстрованого у Виноградівському бюро технічної інвентаризації за № 576 від 28 жовтня 1980 року.
Згідно п.10 даного договору право власності у обдарованого ОСОБА_3 виникає з моменту нотаріального посвідчення цього Договору та його державної реєстрації у реєстрі прав власності на нерухоме майно згідно ст.ст. 182, 657 Цивільного кодексу України.

29 вересня 2008 року державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. договір дарування зареєстровано у Державному реєстрі правочинів (а.с.63т.1).

01 жовтня 2008 року право власності на житловий будинок з надвірними спорудами зареєстровано за ОСОБА_3 у Виноградівському бюро технічної інвентаризації.

Після оформлення права власності на даний будинок ОСОБА_3 звернувся до Виноградівської міської ради із заявою про надання у приватну власність земельної ділянки для обслуговування цього будинку.

Рішенням 20 сесії 5 скликання Виноградівської міської ради Закарпатської області від 12.12.2008 року №933 йому надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для обслуговування та будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Рішенням 22 сесії 5 скликання №1015 Виноградівської міської ради від 17 березня 2009 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку пл. 0.0323 га по АДРЕСА_1 .

30 квітня 2009 року Виноградівською міською радою та відділом Держкомзему у м. Виноградів Закарпатської області Ємець О.В. видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії  ЯЕ №433160 (а.с.15т.1).

Відповідно до ст 120 ЗК України (в редакції  чинній на момент  виникнення спірних правовідносин) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача пререходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. 

Оскільки за волевиявленням та згодою обох батьків, в тому числі і позивачки ОСОБА_1 , у ОСОБА_3 виникло право власності на житловий будинок, відповідно у нього виникло на підставі ст. 120 ЗК України і право власності на оспорювану земельну ділянку. 

Суд першої інстанстанції дійшов правильного висновку, що оспорюваний державний акт виданий Ємець О.Є на законних підставах і у встановленому законом порядку.

29 вересня 2009 року на підставі рішення виконкому Виноградівської міської ради за №298 ОСОБА_3 надано дозвіл на реконструкцію індивідуального житлового будинку. 

Будинок був реконструйований подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.  

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовились від спадщини у державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори  Боричок К.В.

26 липня 2013 року державним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом дружині померлого ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 0.0323 га , зареєстровану за кадастровим номером 2121210100:00:003:0509, яка належала ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, зареєстрованим в реєстрі №844.

Рішенням Виноградівського районного суду від 16 січня 2014 року за ОСОБА_6 визнано права та обов`язки забудовника за законом до спадкового будинку з надвірними спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 (а.с.65-66т.1).

У 2014 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись у Виноградівський районний суд з позовом до Виноградівської державної нотаріальної контори та треті особа: ОСОБА_8 , про визнання недійсним та скасування відмов від прийняття частки у спадщині від 06 березня 2013 року та свідоцтва про право на спадщину від 26 липня 2013 року за №844.

Рішенням Виноградівського районного суду від 28 січня 2015 року в позові відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 06 квітня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2015 року рішення Виноградівського районного суду від 28 січня 2015 року залишено без змін (а.с. 67-71,72-75, 76-78т.1).

Суд першої інстанції правильно зазначив, що дані судові рішення є доказом того, що позивач ОСОБА_1 добровільно погодилась на передачу земельної ділянки ОСОБА_4 .

Отже, договір купівлі-продажу земельної ділянки від 08 серпня 2014 року, яким продано ОСОБА_5 земельну ділянку пл.0.0323 га по АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Закарпатської області Лапчак Г.І. та зареєстрований в реєстрі № 2084, відповідає вимогам чинного законодавства. Позивачкою не наведено у позовній заяві жодної правової підстави для скасування цього договору. 

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що позивачкою не доведено порушення її законних прав та обґрунтовано відмовив у заявленому позову. Доводи апеляційної скарги ввисновків суду не спростовують, ґрунтуються на припущеннях, а тому не заслуговують на увагу.

Рішення судом ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування чи зміни не має.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, –
постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Виноградівського районного суду від 20 червня 2018 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. 

Повний текст судового рішення складено 30 липня 2020 року.

Головуючий :
       Судді: