Справа № 454/583/20                                        Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю. 
Провадження № 33/811/751/20                                                 Доповідач: Галапац І.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2020 року Львівськийапеляційний суд в складі:
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Галька Р.В. на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 06 квітня 2020 року, –
з участю захисника правопорушника ОСОБА_1 – 
адвоката Галька Р.В.,
встановив:
цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.
Також постановлено стягнути із ОСОБА_1 420,40 грн. судового збору.
Згідно постанови судді, 16 лютого 2020 року близько 21 год. 35 хв. на автодорозі у с. Тудорковичі – с. Угринів, Сокальського району, водій ОСОБА_1 , в порушення вимог п.2.9 «Правил дорожнього руху», керував автомобілем марки «Volkswagen Bora» н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`янінні у встановленому законом порядку проводився у Сокальській ЦРЛ.
Окрім цього, 16 лютого 2020 року близько 21 год. 35 хв. на автодорозі у с. Тудорковичі – с. Угринів, Сокальського району, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Bora» н.з. НОМЕР_1 і в порушення вимог п.12.1 «Правил дорожнього руху», не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався із керуванням та з`їхав в кювет, внаслідок чого, автомобіль отримав механічні пошкодження.
В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 – адвокат Галько Р.В. покликається на те, що рішення суду є незаконним.
Зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимоги ст. 268 КУпАП проігнорував клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи 06 квітня 2020 року у зв`язку із встановленням карантину на території України, а також необхідністю скористатись послугами захисника, при цьому зазначивши в постанові, що таке до суду не надходило.
Вважає, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушеннями вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Окрім цього, звертає увагу на те, що згідно довідки Територіального сервісного центу №4647 про надання інформації від 27 березня 2020 року, ОСОБА_1 не видавалось посвідчення водія, що унеможливлює позбавлення останнього права керування транспортними засобами.
Акцентує, що копія постанови Сокальського районного суду Львівської області від 06 квітня 2020 року ОСОБА_2 не була надіслана у встановленому законом порядку, а сам ОСОБА_3 не мав можливості її отримати, оскільки є військовослужбовцем та на даний час перебуває на Сході України у військовій частині, а він, як захисник дізнався про винесення оскаржуваної постанови лише 15 травня 2020 року із сайту Сокальського районного суду Львівської області. Відтак вважає, що строк на апеляційне оскарження рішення суду пропущено з поважних причин.
Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Сокальського районного суду Львівської області від 06 квітня 2020 року відносно ОСОБА_1 та винести нову постанову, якою скасувати таку та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.
Заслухавши виступ захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Галька Р.В., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що слід поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, оскільки такий пропущено з поважних причин, та приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у постанові, обґрунтований наявними в матеріалах справи доказами, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким дана об`єктивна оцінка, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Підстави, які б давали можливість суду апеляційної інстанції вважати зазначені в постанові докази сумнівними та неправдивими, відсутні.
Твердження апелянта про проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з порушенням вимог передбаченого законом порядку є безпідставними, оскільки, медичний огляд здійснювався зі згоди правопорушника та відповідно до норм чинного законодавства.
Інші доводи апеляційної скарги є непереконливими і такими, що не впливають на законність прийнятого по суті рішення, щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначених адміністративних правопорушень.
Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, суддя не в повній мірі дотрималася вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, а саме в частині позбавлення правопорушника права керування транспортними засобами та не перевірила чи має така особа відповідне право і чи видавалося їй посвідчення водія, оскільки, як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки Територіального сервісного центу №4647 про надання інформації від 27 березня 2020 року (а.с.34), ОСОБА_1 не видавалось посвідчення водія, що в даному випадку, згідно з п.28 постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», унеможливлює застосування відповідного адміністративного стягнення. Відтак, слушними є доводи апеляційної скарги захисника правопорушника з цього приводу.
Статтею 294 КУпАП передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а постанова судді – зміні, виключивши з резолютивної частин покликання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік. В решті постанову судді слід залишити без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, –
постановив:
поновити захиснику правопорушника ОСОБА_1 – адвокату Гальку Р.В. строк апеляційного оскарження постанови судді Сокальського районного суду Львівської області від 06 квітня 2020 року.         
Апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Галька Р.В. задоволити частково.
Постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 06 квітня 2020 року – змінити.
Виключити з резолютивної частини покликання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.
В решті постанову залишити без зміни.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати 
з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду    Галапац І.І.