ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«01» вересня 2020 року
м. Харків
справа № 643/7678/20-ц
провадження № 22ц/818/3829/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів -         Хорошевського О.М., Яцини В.Б.
за участю секретаря – Колосовської А.Р.
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 , представник позивача – ОСОБА_2 ,
відповідач – Акціонерне товариство «Кредобанк»,
треті особи – приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко Олександр Валентинович
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» на ухвалу судді Московського районного суду м. Харкова від 20 травня 2020 року в складі судді Сугачової О.О.
в с т а н о в и в:
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Кредобанк», треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко Олександр Валентинович про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, та просив визнати виконавчий напис, вчинений 19 вересня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С., зареєстрований в реєстрі за № 1797 про звернення стягнення на транспортний засіб марки «Geely», модель МК «Cross», 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) – НОМЕР_1 , колір – оранжевий, тип – загальний легковий, хетчбек – В, об`єм двигуна – 1498 куб см, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить йому на праві власності, таким, що не підлягає виконанню.

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову. 
Заява мотивована тим, що на підставі оскаржуваного виконавчого напису приватним виконавцем відкрито виконавче провадження, в межах якого існує досить висока ймовірність відчуження належного йому автомобіля, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Просив вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення звернення стягнення на транспортний засіб марки «Geely», модель МК «Cross», 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) – НОМЕР_1 , колір – оранжевий, тип – загальний легковий, хетчбек – В, об`єм двигуна – 1498 куб см, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить йому, на підставі виконавчого напису № 1797 від 19 вересня 2018 року, виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 20 травня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову – задоволено; вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення звернення стягнення на транспортний засіб, який належить ОСОБА_1 , марки «Geely», модель МК «Cross», 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) – НОМЕР_1 , колір – оранжевий, тип – загальний легковий, хетчбек – В, об`єм двигуна – 1498 куб см, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на підставі виконавчого напису №1797 від 19 вересня 2018 року, виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С.
Не погоджуючись з ухвалою судді Акціонерне товариство «Кредобанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу – скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову; відновити стягнення за виконавчим провадженням № 62053978 на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С., зареєстрованого у реєстрі № 1797 від 19 вересня 2018 року; вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з дотриманням вимог чинного законодавства; що заява про забезпечення позову не містить обґрунтування, яким чином вжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду; що під час виконавчого провадження з виконання виконавчого напису боржник умисно приховував предмет застави від реалізації; що причиною вчинення виконавчого напису стала заборгованість у великому розмірі, про яку боржник обізнаний, однак продовжував не виконувати договірні зобов`язання; що зупинення виконавчого провадження порушує права банку як стягувача у виконавчому провадженні, завдає йому збитків через поступове погіршення зовнішнього стану арештованого та описаного транспортного засобу, який перебуває на штраф-майданчику ДП «СЕТАМ», та подальше зменшення його вартості на електронних торгах.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

27 серпня 2020 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання від представника банку про розгляд справи за його відсутності, яку задоволено.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали оскарження ухвали, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» необхідно залишити без задоволення, ухвалу судді – залишити без змін.

Ухвала судді суду першої інстанції, з висновком якої погоджується судова колегія, мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису може ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1  статті 149 ЦПК України  суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених  статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2  статті 149 ЦПК України  забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

За змістом пункту 3 частини першої  статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»  виконавчий напис нотаріуса належить до виконавчих документів.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Пунктом 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали у провадженні суду першої інстанції перебуває справа за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк», треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 20 травня 2020 року відкрито провадження у справі.

Предметом спору між сторонами справи є законність вчинення приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. виконавчого напису від 09 вересня 2018 року, яким звернено стягнення на автомобіль, належний ОСОБА_1 , що переданий ним у заставу банку в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 16 листопада 2015 року з метою погашення його заборгованості перед банком.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилався на те, що вказаний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства.

14 листопада 2018 року постановами приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва О.С. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису від 19 вересня 2018 року та накладено арешт на майно боржника (а. с. 58-58). Однак, постановою від 05 травня 2020 року повернуто виконавчий документ стягувачу без виконання (а. с. 62-63).

Банк вдруге пред`явив зазначений виконавчий документ до виконання, та постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. від 12 травня 2020 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису від 19 вересня 2018 року (а. с. 7-9).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. від 14 травня 2020 року описано та накладено арешт на належний ОСОБА_1 автомобіль марки «Geely», модель МК «Cross», 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) – НОМЕР_1 , колір – оранжевий, тип – загальний легковий, хетчбек – В, об`єм двигуна – 1498 куб см, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а. с. 13-14). Автомобіль передано на зберігання ДП «СЕТАМ», що підтверджується актом приймання-передачі майна від 14 травня 2020 року (а. с. 15).

В суді апеляційної інстанції представник заявника надав письмові пояснення, в яких фактично виклав вимоги та доводи заяви про забезпечення позову і підтримав їх, та звернув увагу суду на те, що в рамках іншої цивільної справи банк подав заяву про накладення арешту на предмет застави, що, на його думку, суперечить вимогам та доводам апеляційної скарги банку. При цьому надав копії документів, що посвідчують особу заявника, де зазначено місце реєстрації заявника, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та копію заяви банку про накладення арешту на предмет застави за позовом заявника до банку про захист прав споживачів та визнання кредитного договору частково недійсним, які долучені до матеріалів справи.

Отже, матеріали оскарження ухвали свідчать, що предметом спору у справі є визнання вищевказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Зі змісту позовної заяви вбачається наявність спору між сторонами.

Оскільки  ОСОБА_1 оспорює виконавчий напис, яким звернуто стягнення на автомобіль, та цей напис знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка О.В., то вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення є співмірними із заявленими вимогами.

До того ж, такий спосіб забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, який оскаржується боржником у судовому порядку, прямо передбачено пунктом 6 частини першої статті 150 ЦПК України.

Невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду, утруднити повернення майна позивачу і відновлення його порушеного права.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним в ухвалах Верховного Суду в аналогічних справах, зокрема, від 01 листопада 2018 року у справі № 755/1603/18, провадження № 61-45929ск18; від04 квітня 2019 року усправі № 465/5843/18, провадження № 61-5933ск19; від 13 червня 2019 року у справі № 760/25536/18, провадження № 61-6221ск19, від 23 жовтня 2019 року у справі № 760/12325/19, провадження № 61-18652ск19.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності вжиття заходів забезпечення у вигляді зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису.

Доводи банку, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з дотриманням вимог чинного законодавства, судова колегія не бере до уваги, оскільки ці доводи стосуються розгляду спору по суті, тоді як цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Посилання банку щодо того, що причиною вчинення виконавчого напису стала заборгованість у великому розмірі, про яку боржник обізнаний, однак продовжував не виконувати договірні зобов`язання; що під час виконавчого провадження з виконання виконавчого напису боржник умисно приховував предмет застави від реалізації, судова колегія відхиляє, оскільки вони не мають правового значення при вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення позову. 

Твердження банку, що зупинення виконавчого провадження порушує його права як стягувача у виконавчому провадженні, завдає йому збитків через поступове погіршення зовнішнього стану арештованого та описаного транспортного засобу, який перебуває на штраф-майданчику ДП «СЕТАМ», та подальше зменшення його вартості на електронних торгах, є безпідставними, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і в разі вирішення спору між сторонами можуть бути скасовані.

Крім того, відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду першої інстанції з клопотанням про зустрічне забезпечення за наявності для цього передбачених законом підстав.

Посилання банку в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 755/1357/18, провадження № 61-31170св18, є безпідставними, оскільки у вказаній справі спір виник з інших фактичних правовідносин, а саме щодо поділу майна подружжя, яке знаходиться під арештом у зв`язку з примусовим виконанням судового рішення про стягнення боргу.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи те, що ухвалу суду постановлено з додержанням норм процесуального права, підстави для її зміни або скасування відсутні.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення та справа по суті спору не розглядалась, підстав для розподілу судового збору судом апеляційної інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» - залишити без задоволення.
Ухвалу судді Московського районного суду м. Харкова від 20 травня 2020 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.
Головуючий                                                         І.В. Бурлака

Судді                                                  О.М. Хорошевський 

В.Б. Яцина
Повний текст постанови складено 03 вересня 2020 року.