Справа № 159/1215/20 	Головуючий у 1 інстанції: Лесик В. О. 	
Провадження № 22-ц/802/701/20  Категорія: 70 	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
23 червня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на заочне рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 квітня 2020 року,
                                        В С Т А Н О В И В:
У березні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.
Покликалась на те, що відповідач ОСОБА_2 є батьком їх малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Також позивач вказувала, що малолітні діти перебувають на її утриманні, а відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дітей, участі у їх вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає. Відповідач ОСОБА_2 є працездатним, має заробіток та може надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей.
Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 500 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття.
Заочним рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 300 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду - 13 березня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць у розмірі 2 600 грн допущено до негайного виконання.
В поданій на рішення апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просила апеляційний суд оскаржуване рішення суду, в частині розміру стягуваних з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей, змінити як незаконне і необґрунтоване та ухвалити в цій частині нове рішення, яким збільшити розмір стягуваних аліментів до 2 000 грн на кожну дитину, а в решті рішення залишити без змін.
Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача ОСОБА_2   на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей, саме у розмірі 1 300 грн на кожну дитину щомісячно, не відповідає обставинам справи, оскільки такий розмір аліментів є недостатнім для утримання дітей, забезпечення належного рівня їх життя та повноцінного фізичного, розумового і духовного розвитку.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не подавав.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи.
За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги позивачу ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, враховуючи матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд вважав, що з ОСОБА_2 на користь позивача, на утримання малолітніх дітей слід стягувати аліменти у розмірі 1 300 грн на кожну дитину щомісячно
Такий висновок суду є правильний.
Встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2 є батьком малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії НОМЕР_1 від 05 березня 2015 року та від 20 вересня 2016 року серії НОМЕР_2 (а.с.3-4). 
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 89 від 08 лютого 2019 року позивач ОСОБА_1 разом із малолітніми дітьми проживає по АДРЕСА_1 (а.с.6).
Згідно з приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Як передбачено ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 грн, з 1 липня - 1859 грн, з 1 грудня - 1921 грн.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що обов`язок щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття покладено на її батьків. Аліменти за позовом одного із батьків, з яким проживає дитина, присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, і мають бути достатніми для її гармонійного розвитку.
Частинами 1 та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що  суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, а саме 1 300 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, що перевищує 50 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, суд першої інстанції врахував вимоги зазначеного вище матеріального права і прийняв законне і справедливе рішення на підставі наданих позивачем доказів
За таких обставин, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене судом першої інстанції рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не містять підстав для зміни оскаржуваного нею рішення, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм матеріального права та обставин справи, яким суд дав зазначену вище правову оцінку.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
                                                   У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 квітня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: