ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

16 вересня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/71/20	
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від  22 квітня 2020 року, ухвалене  у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м.Миколаєва  у справі за позовом   ОСОБА_1  до  Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2020  року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просить зобов`язати відповідача надати позивачу листи - талони для пільгового проїзду всіма видами транспорту.
В обгрунтування позову позивач  посилається на рішення Конституційного Суду України від 18.12.2019 № 12-рп/2018, яким визнані неконституційними окремі положення Закону України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» щодо скасування пільг на проїзд учасникам війни всіма видами транспорту
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від  22 квітня                 2020  року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,  позивач  надав  апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та   задовольнити позов. Доводами апеляційної скарги зазначаються аналогічні доводи, які зазначені в позовній заяві.
Відзив  на апеляційну скаргу ОСОБА_1  відповідачем не надано.
Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю;                      2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції справу було розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус учасника війни, що підтверджується дублікатом посвідчення серії НОМЕР_1 , виданим Управлінням соціальних виплат і компенсацій 28.10.2013р.
Листом від 20.12.2019 № 6147/09.02-11-02 Управління соціальних виплат і компенсацій Центрального району  Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради надало позивачу відповідь на його звернення від 16.12.2019р., яким повідомило про відсутність підстав для видачі учасникам війни листів талонів на право одержання пільгового проїзду з посиланням на Закон України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76- VIII), згідно з яким вилучено право на пільговий проїзд для учасників війни. Щодо виконання рішення Конституційного Суду України від 18.12.2019р. №12-рп/2018 відповідач зазначив у листі, що «за умови внесення відповідних змін до законів, піднормативних актів та виділення коштів з державного бюджету, управління буде мати підстави для їх виконання».
Спір між сторонами виник у зв`язку з відмовою відповідача видати позивачу талони на пільговий проїзд. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що позивач не належить до категорії осіб з інвалідністю внаслідок війни. Також, судом зазначено, що жодним нормативно-правовим актом не віднесено до компетенції відповідача видання листів талонів на право одержання проїзних документів учасниками війни.
Колегія суддів не  погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.
Пункти 7 та 16 частини першої статті 14 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон № 3551-XII) у редакції до 01.01.2015 передбачали, що учасникам війни (статті 8, 9) надаються такі пільги, як безплатний  проїзд  усіма  видами  міського пасажирського транспорту,  автомобільним  транспортом  загального користування в сільській  місцевості,  а  також  залізничним і водним транспортом приміського  сполучення  та  автобусами  приміських  і  міжміських маршрутів,  у  тому  числі  внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно  від  відстані  та  місця  проживання; безплатний проїзд один раз на два  роки  (туди  і  назад)  залізничним,  водним,  повітряним  або  міжміським   автомобільним транспортом незалежно від наявності  залізничного  сполучення  або проїзд один раз на рік (туди і назад) вказаними видами  транспорту з 50-процентною знижкою.
З 01.01.2015 пункти 7 та 16  частини  першої  статті 14 Закону № 3551-XII виключені на підставі абзацу другого підпункту 1 пункту 9 Закону № 76-VIII.
Рішенням від 18.12.2018 № 12-р/2018 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 9 розділу I Закону України „Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII (справа про соціальний захист ветеранів війни та членів їхніх сімей) Конституційний Суд України  визнав таким, що не відповідає Конституції України (некоституційними), серед іншого,  абзац другий підпункту 1   пункту 9 розділу I Закону № 76-VIII та вирішив, що абзац другий підпункту 1   пункту 9 розділу I Закону № 76-VIII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; у зв`язку з тим, що   абзац другий підпункту 1   пункту 9 розділу I Закону № 76-VIII, згідно з якими виключено окремі положення Закону № 3551-XII зі змінами, втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, застосуванню підлягатимуть пункти 7, 16 частини першої статті 14 Закону України   № 3551-XII у редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII.
Отже, 18.03.2019 втратили чинність норми Закону № 76-VIII, згідно з якими учасники війни були позбавлені права на безоплатний проїзд усіма  видами  міського пасажирського транспорту, автомобільним  транспортом  загального користування в сільській місцевості, а також  залізничним і водним транспортом приміського  сполучення та  автобусами  приміських  і  міжміських маршрутів,  у  тому  числі  внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно  від  відстані  та  місця  проживання; безплатний проїзд один раз на два  роки  (туди  і  назад)  залізничним,  водним,  повітряним  або  міжміським автомобільним транспортом незалежно від наявності  залізничного  сполучення  або проїзд один раз на рік (туди і назад) вказаними видами  транспорту з 50-процентною знижкою.
Тобто з 18.03.2019, відповідно до Закону № 3551-XII, учасники війни мають право на безоплатний проїзд усіма  видами  міського пасажирського транспорту,  автомобільним  транспортом  загального користування в сільській  місцевості,  а  також  залізничним і водним транспортом приміського  сполучення  та  автобусами  приміських  і  міжміських маршрутів,  у  тому  числі  внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно  від  відстані  та  місця  проживання; безплатний проїзд один раз на два роки  (туди  і  назад)  залізничним,  водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом незалежно від наявності  залізничного  сполучення  або проїзд один раз на рік (туди і назад) вказаними видами  транспорту з 50-процентною знижкою.
Відповідно до ст. 2 Угоди про взаємне визнання прав на пільговий проїзд для інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни, а також осіб, прирівняних до них від 12.03.1993 інвалідам Великої Вітчизняної війни I та II груп та особам, прирівняним до них, надається право безкоштовного проїзду залізницею  чи на суднах транзитних та місцевих ліній річкового флоту територіями держав-учасниць цієї Угоди один раз на рік (туди та назад).
Статтею 7 Угоди про взаємне визнання прав на пільговий проїзд для інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни, а також осіб, прирівняних до них від 12.03.1993р.  передбачено, що  підставою для придбання пільгового проїзного квитка є посвідчення та аркуш талонів на пільговий проїзд, видані відповідними органами колишнього Союзу РСР або Сторонами за формою, що діяла на 01.01.1992, за  місцем постійного проживання особи, яка має право на пільговий проїзд.
Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 видано посвідчення серії НОМЕР_1 Управлінням соціальних виплат і компенсацій 28.10.2013р., згідно якого пред`явник цього посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників війни.
Таким чином, колегія суддів зазначає  про те, що на позивача безумовно поширюється дія вказаної Угоди та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.
В свою чергу, реалізувати своє право на пільги,   позивач може, пред`явивши відповідне посвідчення та аркуш талонів на пільговий проїзд за формою, що діяла станом на 01.01.1992р.
Положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» передбачено, що виготовлення бланків посвідчень ветеранів війни і бланків листів талонів на право одержання проїзних документів (квитків) безоплатно і з 50-відсотковою знижкою їх вартості та нагрудних знаків здійснюється Міністерством фінансів.
Пунктом 2 вказаного Положення передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.
Листи талонів на право одержання ветеранами війни і особами, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», проїзних документів (квитків) безоплатно і з 50-відсотковою знижкою їх вартості є документом, на підставі якого надається право на пільговий проїзд зазначеним особам згідно з п. 17 ч. 1 ст. 12, п. 21 ч. 1 ст. 13, п. 16 ч. 1 ст. 14, п. 18 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Згідно з абз. 2 п. 7 Положення №302 "Посвідчення інваліда війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.
Відповідно до п. 7-1 Положення №302 листи талонів на право одержання ветеранами війни і особами, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», проїзних документів (квитків) безоплатно і з                                50-відсотковою знижкою їх вартості видають інвалідам війни, учасникам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», - органи праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.
Таким чином, посвідчення та листи талонів, за якими позивач може реалізувати своє право на пільги, може бути видано органами праці та соціального захисту населення за місцем його реєстрації.
Суд першої інстанції не врахував, що саме на органи праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина покладено обов`язок з видачі листів талонів на право одержання проїзних документів (квитків) безоплатно і з 50-відсотковою знижкою їх вартості інвалідам війни.
Колегія суддів наголошує, що згідно матеріалів справи, позивач 16.12.2019 року звернувся саме до Управління соціальних виплат і компенсацій Центрального району  Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради  із заявою, в якій просив видати листи талони на пільговий проїзд для учасників війни.
Проте, за заявою позивача останньому не було видано лист талонів на пільговий проїзд та листом від 20.12.2019 року Управління соціальних виплат і компенсацій Центрального району  Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради повідомило ОСОБА_1 про те, що відсутні  підстави для видачі учасникам війни листів талонів на право одержання пільгового проїзду.
Колегія суддів зазначає, що підстави, з яких позивачу було відмовлено у задоволенні його заяви щодо видачі листів талонів на пільговий проїзд є необґрунтованими, оскільки  з моменту прийняття рішення Конституційним судом, про визнання неконституційним відповідних положень,  пільги учасникам війни та особам, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  відновлено.
Так, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на одержання проїзних документів (квитків) згідно посвідчення серії НОМЕР_1 , у зв`язку з чим, ненадання позивачу таких талонів не узгоджується з приписами чинного законодавства.
Приписами ч.2 ст. 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Більше того, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.2 ст. 9 КАС України).
У постановах ВСУ та ВС неодноразово встановлювалось, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникав би необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.
Таким чином, враховуючи встановлення порушення прав позивача на отримання листів талонів на пільговий проїзд на право одержання проїзних документів (квитків) безоплатно і з 50-відсотковою знижкою їх вартості, колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправними дій Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради   щодо ненадання ОСОБА_1 листів талонів на пільговий проїзд на право одержання проїзних документів (квитків) безоплатно із 50-відсотковою знижкою їх вартості, зобов`язання надати ОСОБА_1 листів талонів на пільговий проїзд на право одержання проїзних документів (квитків) безоплатно із 50-відсотковою знижкою їх вартості згідно посвідчення ветерана війни - учасників війни серії НОМЕР_1 .
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню. 
Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні постанови припустився порушень норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись  ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від  22 квітня 2020 року  - скасувати.
Прийняти нове рішенням, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправними дії  Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради щодо  ненадання   ОСОБА_1  листів талонів на пільговий проїзд   на право одержання проїзних документів (квитків) безоплатно із                         50-відсотковою знижкою їх вартості.
Зобов`язати Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради надати ОСОБА_1  листів талонів на пільговий проїзд   на право одержання проїзних документів (квитків) безоплатно із 50-відсотковою знижкою їх вартості згідно посвідчення ветерана війни - учасника війни серії НОМЕР_1 .
Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя:                                                                                          О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                             А.В. Бойко 

Суддя:                                                                                                             А.Г. Федусик