Постанова 
Іменем України
 
08 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 359/336/18-ц
 
провадження № 61-7900св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., (суддя-доповідач), 
Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «БФ Груп»,
третя особа -  ОСОБА_1 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «БФ Груп» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2018 року у складі судді Борця Є. О. та постанову Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року у складі колегії суддів: 
Гаращенка Д. Р., Невідомої Т. О., Пікуль А. А.,
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «БФ Груп» (далі - ТОВ «БФ Груп»), третя 
особа - ОСОБА_1 , про визнання недостовірною та спростування інформації, а також стягнення моральної шкоди.
Позовна заява мотивована тим, що ТОВ «БФ Груп» є власником нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . У червні 2017 року за вказівкою директора ТОВ «БФ Груп» ОСОБА_2 
на тринадцяти вікнах першого поверху вказаних нежитлових приміщень були наклеєні плакати червоного кольору із зображеннями ОСОБА_1 
та її дочки ОСОБА_1 , а також з інформацією такого змісту: « Увага шахрайки!», «Обережно шахраї ОСОБА_1 мати , ОСОБА_1 донька », « ОСОБА_4 мати та її родичі вкрали 15 млн. доларів грошей вкладників Омега банку». Проте вона та її дочка ОСОБА_1 не притягувались 
до кримінальної відповідальності за вчинення шахрайства та викрадення грошових коштів публічного акціонерного товариства «Омега банк» (далі - ПАТ «Омега банк»).
Вважала, що зазначена обставина свідчить про те, що інформація, розповсюджена на тринадцяти вікнах першого поверху нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , 
не відповідає дійсності.
Зазначала, що вказана інформація принижує її честь, гідність та ділову репутацію та публічно ображає її перед невизначеним колом осіб. 
Крім того, вона тривалий час зазнавала душевні переживання. Вважала, 
що такі дії відповідача завдали їй моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 100 000,00 грн.
З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 , просила суд: визнати недостовірною інформацію, розповсюджену ТОВ «БФ «Груп», про те, що вона вкрала 15 000 000,00 доларів вкладників Омега банку та зобов`язати 
ТОВ «БФ «Груп» спростувати вказану інформацію шляхом оприлюднення резолютивної частини рішення суду на тринадцяти вікнах першого поверху, які розташовані у нежитлових приміщеннях, які позначені у технічному паспорті № 2, № 4, № 5, № 18 (групи приміщень 18), у будівлі 
АДРЕСА_1 ; визнати інформацію, розповсюджену 
ТОВ « БФ Груп » стосовно неї: «Увага шахрайки!», « Обережно шахраї ОСОБА_4 мати, ОСОБА_1 донька », « ОСОБА_4 мати та її родичі вкрали 15 млн. доларів грошей вкладників Омега банку» такою що порочить її честь гідність і ділову репутацію; зобов`язати ТОВ «БФ Груп» демонтувати вказані написи і її зображення з усіх вікон нежитлових приміщень, належних на праві власності ТОВ «БФ Груп», розташованих на першому поверсі фасадної частини будинку АДРЕСА_1 ; стягнути 
із ТОВ «БФ Груп» на її користь завдану моральну шкоду у розмірі 
100 000,00 грн. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області 
від 27 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано недостовірною інформацію, розповсюджену ТОВ «БФ Груп» 
на тринадцяти вікнах першого поверху нежитлових приміщень, позначених 
у технічному паспорті під № 2, № 4, № 5 та № 18 (група приміщень 
15) по АДРЕСА_1 , з таким змістом: « ОСОБА_1 вкрала 15 млн. доларів вкладників Омега банку».
Визнано такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію 
ОСОБА_1 , інформацію, розповсюджену ТОВ «БФ Груп» на тринадцяти вікнах першого поверху нежитлових приміщень, позначених у технічному паспорті під № 2, № 4, № 5 та № 18 (група приміщень 15) по АДРЕСА_1 , з таким змістом: « Увага шахрайки !», « Обережно шахраї ОСОБА_1 мати , ОСОБА_1 донька », « ОСОБА_4 мати та її родичі вкрали 15 млн. доларів грошей вкладників Омега банку».
Зобов`язано ТОВ «БФ Груп» демонтувати плакати з вказаною інформацією 
та зображеннями ОСОБА_1 та ОСОБА_1 з тринадцяти вікон першого поверху нежитлових приміщень, позначених у технічному паспорті під № 2, № 4, № 5 та № 18 (група приміщень 15) по АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ТОВ «БФ Груп» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.
Суд першої інстанції виходив із того, що розміщена на плакатах інформація безумовно принижує честь, гідність та ділову репутацію позивачки та її дочки, будь-яких доказів встановлення вини позивачки та її дочки у вчиненні шахрайських дій та/або дій пов`язаних із викраденням грошових коштів 
ПАТ «Омега Банк», у тому числі стягнення коштів з відшкодування завданої шкоди, суду не було надано. Визнаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із урахування принципів розумності, виваженості 
та справедливості.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «БФ Груп» залишено без задоволення. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2018 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, як вважав суд апеляційної інстанції, що позивачем доведено факт порушення відповідачем її немайнових прав 
на недоторканість ділової репутації, шляхом поширення інформації, яка 
не відповідає дійсності, а відповідачем, у свою чергу вказаного 
не спростовано та не надано суду належних доказів на підтвердження достовірності відображеної інформації, яка міститься на плакатах тринадцяти вікон нежилих приміщень. 
При цьому суд апеляційної інстанції вважав, що суд першої інстанції правильно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню 
у сумі 10 000,00 грн, ураховуючи тривалість порушення та виходячи 
із принципів розумності та справедливості, а також відсутності з боку відповідача дій, направлених на добровільне її відшкодування.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у квітні 2019 року до Верховного Суду, 
ТОВ «БФ Груп», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2019 року було відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано матеріали цивільної справи 
із Бориспільського міськрайонного суду Київської області.
У травні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції, як вважав заявник, є незаконними, необґрунтованими та такими, що були винесені внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, з порушенням 
та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
ТОВ «БФ Груп» зазначало, що в матеріалах справи відсутній будь-який належний доказ, який би доводив, що поширена інформація щодо позивачки є недостовірною, а такими доказами, як вважало товариство, могли бути довідка про несудимість або відповіді на адвокатські запити в інтересах позивачки про не притягнення її до кримінальної відповідальності 
чи відсутність вироків за обвинуваченням позивачки у шахрайстві тощо.
Оскільки у матеріалах справи не міститься жодного доказу із приводу того, що невстановлені особи, які обклеїли вночі вікна плівками 
на пров. Рильському, 5, у м. Києві, виступали саме від імені ТОВ «БФ Груп» 
і при виконанні посадових осіб (службових) обов`язків, тому, як вважало 
ТОВ «БФ Груп», належними відповідачами є саме ці фізичні особи, яких мала би встановити позивачка.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У червні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 
на касаційну скаргу, у якому зазначено, що оскаржувані судові рішення 
є законними та обґрунтованими.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Нежилі приміщення № 2, № 4, № 5 та № 18 (група приміщень 
АДРЕСА_2 належать ТОВ «БФ Груп» на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 30 грудня 
2016 року (а. с. 16-19 т. 1).
Аналогічна інформаціє міститься у Державному реєстрі речових прав 
на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою 
з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17 серпня 2017 року № 94794646 (а. с. 21-25 т. 1).
На тринадцяти вікнах першого поверху вказаних нежитлових приміщень були наклеєні плакати червоного кольору із зображеннями ОСОБА_1 
та її дочки ОСОБА_1 , а також з інформацією такого змісту: « ОСОБА_1 вкрала 15 млн. доларів вкладників Омега Банку», «Увага шахрайки!», «Обережно шахраї ОСОБА_4 мати, ОСОБА_1 донька », « ОСОБА_4 мати та її родичі вкрали 15 млн. доларів грошей вкладників Омега банку» (а. с. 30-34, 35-40, 52-53, 157-158, 197-198, 201 т. 1).
Згідно із Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником та підписантом 
ТОВ «БФ Груп» є ОСОБА_2 (а. с. 12-15 т. 1).
10 листопада 2017 року на підставі заяви ОСОБА_1 від 29 вересня 
2017 року та ухвали Шевченківського районного суду м. Києва до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості, повідомлені ОСОБА_1 у заяві стосовно вчинення директором ТОВ «БФ Груп» ОСОБА_6 і співробітниками служби державної охорони, протиправного порушення громадського порядку, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, що полягав у розміщенні на тринадцяти вікнах написів образливого і принизливого характеру, адресовані ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , 
за № 12017100100013315 (а. с. 42 т. 1).
Постановою слідчого СВ Шевченківського управління поліції Головного управління Національної Поліції в м. Києві рядового поліції Тюткало М. В. 
від 10 листопада 2017 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано потерпілою у кримінальному провадженні № 12017100100013315 
від 10 листопада 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 296 КК України (а. с. 43 т. 1).
2.     Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції 
до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ТОВ «БФ Груп» не підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні 
чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до статті 28 Конституції України кожен має право на повагу 
до його гідності.
Згідно із частиною четвертою статті 32 Конституції України 
та статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, - кожному гарантується право на захист честі, гідності, ділової репутації 
та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. 
Частиною першою статті 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація 
(частина перша статті 201 ЦК України).
Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканим. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації (стаття 299 ЦК України).
Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи 
як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. 
А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, розуміється набута особою суспільна оцінка 
її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, 
у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб; підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа 
як учасник суспільних відносин.
Позови про захист гідності, честі та ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності 
або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 761/6866/16-ц.
Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також 
на спростування цієї інформації.
За змістом статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.
Згідно із роз`яснень, викладених у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» 
від 27 лютого 2009 року № 1, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
У пункті 18 цієї ж постанови зазначено, що згідно з положеннями 
статті 277 ЦК України та статті 10 ЦПК України обов`язок довести, 
що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено 
ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази 
і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 81, 89 ЦПК України, встановивши, що діями відповідача, зокрема розміщенням протягом тривалого часу недостовірної інформації щодо позивачки, яка міститься 
на тринадцяти плакатах вікон першого поверху нежилих приміщень, 
що належать відповідачу, і порушує її особисті немайнові права, позивачці було завдано моральну шкоду, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, визначивши розмір відшкодування такої шкоди з урахуванням тривалості порушення та засад розумності, виваженості та справедливості.
Доводи касаційної скарги щодо відсутності доказів того, що особи, 
які обклеїли вночі плівками вікна нежитлового приміщення, розташованого 
по АДРЕСА_1 , діяли від імені ТОВ «БФ Груп» 
при виконанні посадових осіб (службових) обов`язків є необґрунтованими, оскільки судами попередніх інстанцій було встановлено, що власником нежитлових приміщень, на яких протягом тривалого часу були розміщені написи образливого і принизливого характеру, адресовані ОСОБА_1 
та її дочці ОСОБА_1 , належить на праві власності ТОВ «БФ Груп», 
яке у відповідності до вимог статті 13 Конституції України 
та статті 319 ЦК України має не тільки переваги як власника, а несе певні обов`язки. Здійснюючи свої права, власник зобов`язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, 
не погіршувати природну якість землі, води, інших об`єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. 
Посилання у касаційній скарзі як на підставу для скасування оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій на порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, колегія суддів відхиляє, оскільки вони зводяться до незгоди заявника з висновками суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.
Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів та їх переоцінювати згідно з положеннями статті 400 ЦПК України 
(у редакції, чинній станом на 18 травня 2020 року).
Інші доводи касаційної скарги не спростовують законність 
та обґрунтованість судових рішень, а також містять посилання на факти, 
що були предметом дослідження й оцінки судами першої та апеляційної інстанцій.
З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами першої 
та апеляційної інстанцій норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи у цій частині.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його 
не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «БФ Груп» залишити без задоволення.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області 
від 27 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 13 березня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                               О. М. Осіян
 
Н. Ю. Сакара
 
С. Ф. Хопта
 
В. В. Шипович