ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 серпня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/7863/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
розглянувши  в порядку  письмового  провадження 
апеляційну скаргу       Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року 
у справі №160/7863/19 
за позовом   ОСОБА_1  
до  Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області   
третя особа ОСОБА_2  
про визнання протиправною та скасування постанови від 12.08.2019р. у ВП №58654717,- 
ВСТАНОВИВ:
14  серпня 2019 р.    ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до   Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області   в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Мазур А.С. у виконавчому провадженні №58654717 від 12.08.2019р. про накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн. на позивача. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.11.2017р. у справі №175/5360/13-ц позивач виконує добровільно, в порядку визначеному цим рішенням, побаченням батька із сином не перешкоджає. Однак ОСОБА_2 не виявляє бажання бачитися із сином, а суд не зобов`язував її здійснювати транспортування дитини за певною адресою. Вказує на те, що оспорювана постанова є невмотивованою та оформлена із порушенням законодавства, що регулюють спірні правовідносини, оскільки вона не містить мотивів, з яких виконавець прийшов до висновку, що боржник не виконує рішення суду, не містить змісту вчинених боржником дій та єдиним обґрунтуванням для винесення оспорюваної постанови є інформація надана стягувачем. Окрім того, представник позивача вказує на те, що відповідачем в рамках виконавчого провадження №58654717 неодноразово   винесені постанови про повторне стягнення з боржника штрафу у розмірі 3400,00 грн., які оскаржені позивачем у судовому порядку, та відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може двічі бути притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Рішенням  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 р. у справі № 160/7863/19 адміністративний позов    ОСОБА_1  до  Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області    ОСОБА_2  про визнання протиправною та скасування постанови від 12.08.2019р. у ВП №58654717 - задоволено. 
Судом встановлено, що позивач та ОСОБА_2 має спільну дитину. Судовим рішенням, що набрало законної сили, визначено часи та дні побачень дитини  з  батьком. Позивача зобов`язано не чинити перешкоди ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином. Разом з тим, з підстав неможливості побачитись з сином, стягувачом  разом з державним виконавцем декілька разів ініційовано вихід на адресу позивача, проте ОСОБА_1  з сином  за   відповідною адресою була відсутня. З підстав невиконання судового рішення державним виконавцем на позивача накладено штраф про що винесено спірну постанову.                  Дослідивши встановлені по справі обставини, суд дійшов висновку, що судовим рішенням, в межах  виконання якого виникли спірні правовідносини, не зобов`язано позивача транспортувати дитину до батька. На момент розгляду справи позивач з дитиною мешкає поза межами України, що не заборонено законом, та жодним чином  позивач ОСОБА_1 не вчиняє перешкод для побачень дитини з батьком. Отже,  суд дійшов висновку, що в діях позивача відсутнє умисне невиконання судового рішення і  підстави  для накладення штрафу відсутні. Наведене обумови прийняття рішення про задоволення позовних вимог.
Не погодившись з рішенням суду,    Чечелівським відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області  подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 р. у справі № 160/7863/19, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом під час розгляду справи   зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, оскільки виконання судового рішення є невід`ємною складовою частиною судового процесу, підставою для примусового виконання рішення суду є виконавчий документ, у даному випадку таким документом є виконавчий лист, який видано відповідним судом, і у цьому виконавчому листі боржником зазначено ОСОБА_1 , а місцем вчинення виконавчих дій, якими є зобов`язання боржника вчинити певні дії, є АДРЕСА_1 , яка територіально віднесена до Чечелівського району м. Дніпра, тому відповідачем обґрунтовано відкрито виконавче провадження   №58654717 у якому вчинюються виконавчі дії з його примусового виконання, і державний виконавець позбавлений можливості вносити будь-які виправлення до виконавчих документів, що перебувають в нього на виконанні, тому вважає, що постанова від 12.08.2019р. про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400 грн. у виконавчому провадженні №58654717 є обґрунтованою, що свідчить про те, що судом першої інстанції рішення у справі прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи , призначеного  на 13 серпня 2020 року,  повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. 
До судового засідання не з`явились представники сторін. Заяв  чи клопотань про  відкладення розгляду справи, від   представників сторін  не надходило.  З урахуванням того, що суд  апеляційної інстанції  не визнавав   обов`язковою    явку сторін в судове засідання,  та неявки  представників,  приймаючи до уваги , що розгляд справи може бути проведено   за наявними  матеріалами,  суд у відповідності до ст. 311 КАС України здійснив розгляд      справи  в порядку письмового провадження. 
          Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав     для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи,  на примусовому виконанні у Чечелівському ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області (відповідач у справі) знаходиться виконавче провадження №58654717 з приводу примусового виконання виконавчого листа №175/5360/13-ц, який видано 02.07.2018 р. Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області , яке відкрито 18.03.2019р. і стягувачем у якому є ОСОБА_2 , боржником ОСОБА_1 , предметом виконання є: зобов`язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити наступний час та дні для зустрічей батька з сином:
- батько має право на спілкування та проживання з сином, включаючи нічний час, під час своєї відпустки та щорічних шкільних канікул без присутності матері дитини - 60 днів щорічно, з можливістю розподілу цих днів протягом року;
- кожні парні тижні місяця з 09:00 години суботи до 20:00 години неділі, включаючи нічний час на території квартири ОСОБА_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 чи за іншим місцем його мешкання, без присутності матері дитини ОСОБА_1 ;
- спілкування з 09:00 години до 20:00 години на території власної квартири чи за іншим місцем мешкання ОСОБА_2 , без присутності матері дитини, в наступні святкові дні: Різдво, Пасха, Трійця, День Конституції, День Незалежності (за рік не менше 5 святкових днів, що дорівнюй половині всіх державних свят України) з можливістю змінити ці дні на інші святкові дні за обопільної згоди батьків;
- щоденне вільне спілкування з сином телефоном чи іншими телекомунікаційними мережами;
- день народження сина ІНФОРМАЦІЯ_1 з 09:00 години до 20:00 години 09 листопада, кожний парний рік (2016, 2018...) за місцем мешкання ОСОБА_2 ;
- день народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 з 09:00 години до 20:00 години 12 червня за місцем мешкання позивача без присутності матері дитини;
- під час хвороби дитини з 09:00 години до 20:00 години за місцем знаходження сина з дотриманням його режиму та надавати вільний доступ лікарів для його огляду;
- вільне спілкування з сином в дошкільних, шкільних та інших навчальних закладах у час вільний від навчального процесу,
зазначені обставини підтверджуються копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №58654717 від 18.03.2019р. 
12.08.2019р. в межах виконавчого провадження №58654717 відповідачем винесено постанову, якою на ОСОБА_1 за повторне невиконання рішення боржником без поважних причин, відповідно ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», накладено штраф на користь держави у розмірі 3400,00 грн.
Не погодившись з прийнятим рішенням позивач звернулась до суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 р. № 1404-VIII (зі змінами від 28.08.2018р.).
Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено перелік документів, що підлягають примусовому виконанню, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.
Отже, правовою підставою для відкриття виконавчого провадження, зокрема є виконавчий документ, виданий на підставі та на виконання рішення суду.
Згідно ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої). Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (частина п`ята).
Згідно з частиною шостою статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
Відповідно ч.1-3 ст.64 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.
Згідно із ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Аналіз наведених правових норм свідчить, що з метою забезпечення реального виконання рішення про встановлення побачень з дитиною державний виконавець наділений повноваженнями щодо накладення штрафу на боржника шляхом винесення відповідної постанови.
Головним фактом, що підлягав з`ясуванню у спірних правовідносинах судом першої інстанції, було повторне невиконання боржником рішення без поважних причин, внаслідок чого, наступає відповідальність у вигляді накладення штрафу як передбачено ст. 75 Закону № 1404-VIII.
Так, підставою для винесення вищенаведеної постанови про накладення штрафу від 12.08.2019р. стало те, що «відповідно до заяви стягувача ОСОБА_2 поданої до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 23.05.2019р. про виконання рішення суду на час шкільних канікул у період з 05.08.2019р. по 09.08.2019р., державним виконавцем здійснено вихід за адресою місця проживання та реєстрації стягувача та за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 боржник ОСОБА_1 разом із дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не з`явилась. Дитину стягувачу не надано. Жодних підтверджуючих документів про неможливість виконання рішення суду в зв`язку із втратою паспорту громадянина України для виїзду за кордон та оригіналу свідоцтва про народження ОСОБА_4 не надано. Крім того, згідно відповіді Генерального Консульства України в Кракові від 08.07.2019 року для повернення в Україну дитини можливо оформити посвідчення особи на повернення в Україну впродовж одного робочого дня. Рішення суду станом на 09.08.2019р. жодного разу не було виконано боржником ОСОБА_1 (акт державного виконавця від 09.08.2019р.)», що підтверджується змістом копії оспорюваної постанови від 12.08.2019р.
Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні ВП №58654717, та її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані та проживають з 01.06.2018р. у АДРЕСА_2 .
При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що державний виконавець та відповідач у справі був обізнаний про факт проживання з 01.06.2018р. ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні ВП №58654717, та її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у АДРЕСА_2 , оскільки позивач неодноразово зверталася зі скаргами    до  відповідача, в яких наголошувала, що проживає з своїм сином саме за адресою - АДРЕСА_3 , та просила виправити помилку у виконавчих листах по справі № 175/5360/13-ц та вірно зазначити адресу місця проживання    її з сином, а також повідомляла відповідача та державного виконавця про те, що номери телефонів, які вказані у оскаржуваній постанові державного виконавця та інших постановах державного виконавця про накладення штрафу не належать позивачу, що підтверджується заявою позивача від 10.05.2019 р., копія якої міститься у матеріалах справи.
Зі змісту оспорюваної постанови про накладення штрафу вбачається, що підставою для її прийняття стало те, що ОСОБА_1 разом із дитиною ОСОБА_4 не з`явилася за адресою місця проживання та реєстрації стягувача ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 .
Разом з тим, аналіз змісту виконавчого листа Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2018р. не містить зобов`язання позивача з`являтися разом із дитиною за адресою проживання ОСОБА_2 , а лише зобов`язано не чинити ОСОБА_2 перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_4 . 
Таким чином, аналізуючи вищенаведені обставини справи та норми законодавства у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що за умови того, що виконавчим документом не зобов`язано позивача самостійно забезпечувати доставлення дитини - ОСОБА_4 за адресою проживання його батька - ОСОБА_2 , а також і те, що з 01.06.2018р. позивач разом із сином проживають за межами України у м. Краків, Польща, відповідач безпідставно вказує на не виконання судового рішення позивачем без поважної причини, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаного відповідачем суду не надано.
Отже враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, які встановлені судом під час розгляду цієї справи, колегія суддів вважає, що відповідач у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не довів, що свідчить про те, що відповідач під час прийняття такого рішення діяв не у спосіб, який визначено чинним законодавством, що у свою чергу є підставою для скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи зробив правильний висновок щодо обґрунтованості заявлених позивачем вимог та постановив правильне рішення про визнання протиправним та скасування постанови відповідача від 12.08.2019р. у виконавчому провадженні №58654717.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення заявлених позивачем у цій справі позовних вимог у повному обсязі.
Доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у справі.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від  06 грудня 2019 р. у справі № 160/7863/19 - залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від  06 грудня 2019 р. у справі № 160/7863/19 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.ст.328, 329 КАС України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко