КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
25 червня 2020 року                                                                                                                м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду                                    Васильєва М.А., 
розглянувши клопотання ОСОБА_1 , яке міститься в апеляційній скарзі, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду               м. Києва від 15 січня 2020 року, якою
ОСОБА_1 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, 
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 12 листопада 2019 року близько 01 години, рухаючись по вул. А.Малишка, 1, керував автомобілем «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння шкіряного покрову обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
 
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, серед іншого, просить поновити строк на апеляційне оскарження. Поважність причини пропуску строку ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова була винесена без його участі, про наявність якої він дізнався тільки через місяць, та отримав копію постанови тільки              21 лютого 2020 року, що підтверджується відповідною розпискою, наявною у матеріалах справи.
Також   ОСОБА_1 зазначає про те, що 28 лютого 2020 року його представником по справі Ясиком І.О. через систему «Електронний суд» була подана апеляційна скарга, але згідно постанови Київського апеляційного суду від 6 березня 2020 року апеляційну скаргу було повернуто у зв`язку з тим, що не було долучено повноважень особи захисника, який подавав апеляційну скаргу.
А тому вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин та просить його поновити. 
 
                Перевіривши матеріали справи, а також  доводи про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, доходжу висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала,  з огляду на таке.
 
                Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
 
                Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
                Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.
 
Відповідно до  матеріалів справи про її розгляд на 15 січня 2020 року на 12 год. 47 хв. ОСОБА_1 повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується копію повістки та довідкою про доставку SMS (ас. 8-9).
 
15 січня 2020 року за результатами розгляду справи винесена постанова, на яку подана апеляційна скарга (ас. 10-12).
 
21 лютого 2020 року ОСОБА_1  ознайомлений з матеріалами справи та отримав копію постанови, що не заперечується і в апеляційній скарзі самим апелянтом (ас. 16). 
 
28 лютого 2020 року особою за довіреністю Ясиком І.О. в інтересах ОСОБА_1   подана апеляційна скарга, яка містить в собі клопотання про поновлення строку (ас. 19-24).
 
Постановою Київського апеляційного суду від 6 березня 2020 року апеляційну скаргу Ясика І.О. повернуто особі, яка її подала, як особі, яка не мала на це право (ас. 29-30).
 
24 березня 2020 року ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, яка містить у собі клопотання про поновлення строку, у якому поважність причини пропуску строку обґрунтована тим, що він тільки 21 лютого 2020 року отримав копію постанови (ас. 34-36).
 
Разом з тим, постановою Київського апеляційного суду від 4 травня 2020 року                     ОСОБА_1 відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року. Апеляційна скарга повернута                 ОСОБА_1 (ас. 42-43).
 
З огляду на викладене, доводи ОСОБА_1 про те, що оскаржувана постанова була винесена без його участі, про наявність постанови він дізнався тільки через місяць та отримав копію постанови тільки 21 лютого 2020 року, є безпідставними, оскільки вже були предметом розгляду апеляційним судом. 
 
Згідно зі сталою практикою Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenkov. Ukraine), заява N8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukhv. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).
 
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження протягом такого тривалого часу, клопотання не містить, у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження.
З огляду на те, що обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, у клопотанні не наведено, апеляційний суд доходить висновку, що відповідно до положень ст. 294 КУпАП ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року слід відмовити.
 
При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи  апеляційної скарги щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки за результатами розгляду апеляційної скарги по суті.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, - 
П О С Т А Н О В И Л А : 
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року.
 
Апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
 
Справу повернути до Дніпровського районного суду м. Києва. 
 
Постанова оскарженню не підлягає.

 
                Суддя
Київського апеляційного суду                                                                                                      М.А. Васильєва