17.08.20
22-ц/812/729/20

Провадження №22-ц/812/729/20 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                               
17 серпня 2020 року                                                       м. Миколаїв
                                                                                   Справа № 484/3394/19
Миколаївський апеляційний суд у складі  колегії суддів:
головуючого судді  - Шаманської Н.О., 
суддів: Коломієць В.В., Локтіонової О.В., 
із секретарем судового засідання - Гавор В.Б., 
переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу 
за позовом
ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 
до
Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких»
про повернення земельних ділянок, стягнення орендної плати, відсотків з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми
за апеляційною скаргою 
Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких»
на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене суддею Медведєвою Н.А. 18 лютого 2020 року в приміщенні цього ж суду, повний текст рішення складено 21 лютого 2020 року

у с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про повернення земельних ділянок, стягнення орендної плати, відсотків з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми. 
В обґрунтування позову зазначав, що він є власником земельних ділянок з кадастровими номерами: 4825481800:01:000:1218, площею 0,0171га; 4825481800:01:000:1219, площею 0,2299га; 4825481800:01:000:1220, площею 2,67га; 4825481800:01:000:1221, площею 1,4027га, що розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.
28 грудня 2009 року між ним та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» укладено договір оренди земельної частки (паю) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів, який зареєстровано у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді за №87 від 2 березня 2010 року. Від імені позивача договір підписаний за нотаріальною довіреністю ОСОБА_3 .
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2018 року договір оренди земельної частки (паю) розірваний та стягнута з відповідача заборгованість з орендної плати за період з 2015 по 2017 роки в сумі 3635грн. 31 коп. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 6 грудня 2018 року зазначене рішення залишено без змін.
Проте, відповідач продовжує безпідставно користуватись земельними ділянками.
Посилаючись на викладене, позивач просив зобов`язати відповідача повернути земельні ділянки та стягнути заборгованість з орендної плати за 2018 рік в сумі 3235 грн., 3% річних за прострочене виконання грошового зобов`язання в сумі 50 грн. 25 коп. та відсотки з урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 355 грн. 02 коп., всього 3640 грн. 27 коп. 
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 лютого 2020 року позов частково задоволено. Зобов`язано ТОВ «Агрофірма Корнацьких» повернути ОСОБА_1 земельні ділянки, стягнути з відповідача орендну плату за договором оренди земельної частки (паю) в сумі 3235 грн. та три процента річних від простроченої суми в розмірі 50 грн. 25 коп. Розподілено судові витрати.
В апеляційній скарзі ТОВ «Агрофірма Корнацьких», посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просило скасувати рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 лютого 2020 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2018 року було розірвано договір оренди земельної частки (паю) укладений між позивачем та ТОВ «Агрофірма Корнацьких». Проте позивач звернувся до суду щодо повернення йому земельних ділянок, розташованих в межах території Камянобалківської кадастровими номерами 4825481800:01:000:1218, площею 0,0171га, 4825481800:01:000:1219, площею 0,2299га, 4825481800:01:000:1220, площею 2,67га, 4825481800:01:000:1221, площею 1,4027га ,відповідно до свідоцтв про право власності. Оскільки договір оренди земельної частки (паю) та договір оренди земельної ділянки є самостійними договорами з різним предметом і сторонами, а судом було розірвано саме договір оренди земельної частки (паю), позивачем не доведено, що вищезазначені земельні ділянки з кадастровими номерами перебувають у користуванні апелянта.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Ухвалами Миколаївського апеляційного суду від 19 березня 2020 року відкрито провадження за даною апеляційною скаргою та розгляд справи призначено на 9 квітня 2020 року.
8 квітня 2020 року на адресу суду за допомогою засобів електронного зв`язку надійшла заява від представника позивача - ОСОБА_4 , з тексту якої вбачається, що ОСОБА_1 , який є позивачем у даній справі, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується доданою до заяви копією свідоцтва про смерть.
Ухвалою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду від 9 квітня 2020 року зупинено провадження у справі до 4 липня 2020 року для залучення правонаступників ОСОБА_1 .
Ухвалою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду від 6 серпня 2020 року залучено ОСОБА_2 до участі у справі в якості правонаступника позивача - ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У судове засідання сторони не з`явились про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. ). Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність.
За таких обставин, апеляційний суд розглядав справу відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України, у відсутність сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність   та обґрунтованість судового рішення в межах доводів  та вимог апеляційної скарги,   колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог позивачем та вважав за можливе задовольнити позов, з таким складом учасників справи.
       Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.
       Так з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто після відкриття провадження у справі (15 липня 2019 року).
       Вирішуючи спір та постановляючи судове рішення 18 лютого 2020 року , суд не перевірив зазначених обставин, не вирішив питання процесуального правонаступництва та виніс рішення про задоволення позову особи, яка на час ухвалення рішення померла.
       Отже, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, зокрема ст.55 ЦПК України, не залучив до участі у справі правонаступників померлого позивача, що відповідно до ч. 2 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення, оскільки таке порушення призвело до неправильного вирішення справи.
       За такого, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.
        Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з наступного. 
З матеріалів справи вбачається, що  за договором оренди земельної частки (паю), укладеного між сторонами 28 грудня 2009 року строком на 50 років, орендодавець ОСОБА_1 надає, а орендар ТОВ «Агрофірма Корнацьких» приймає в оренду земельну частку (пай) розміром 4,78 (чотири цілих сімдесят вісім сотих) умовних кадастрових гектарів, яка розміщена в межах земельної ділянки, закріпленої кадастровим планом земельних часток (паїв), переданих у користування ТОВ «Агрофірма Корнацьких».
Договір було зареєстровано у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді за № 87 від 2 березня 2010 року.
Зазначена земельна частка (пай) була виділена в натурі та позивачу передані у власність земельні ділянки з кадастровими номерами 4825481800:01:000:1218, площею 0,0171га; 4825481800:01:000:1219, площею 0,2299га, 4825481800:01:000:1220, площею 2,67га, 4825481800:01:000:1221, площею 1,4027га, що підтверджується свідоцтвами про право власності та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 6-13). 
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2018 року договір оренди земельної частки (паю) розірваний та стягнута з відповідача заборгованість з орендної плати за період з 2015 по 2017 роки в сумі 3635грн. 31 коп. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 6 грудня 2018 року зазначене рішення залишене без змін та набрало законної сили. 
Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
Тобто, правовим наслідком розірвання договору оренди земельної ділянки є повернення такої ділянки орендодавцю.
Доказів повернення відповідачем спірних земельних ділянок їх власнику або правомірності користування ТОВ «Агрофірма Корнацьких» цими ділянками після розірвання Договору оренди матеріали справи не містять.
Отже, відповідачем не був виконаний обов`язок з повернення спірних земельних ділянок, а відтак ТОВ «Агрофірма Корнацьких» користується цими ділянками без правових підстав. Тобто позов в частині повернення земельних ділянок належить задоволенню.
Доводи апелянта про те, що оскільки в оренді у відповідача знаходилась земельна частка (пай), то після розірвання договору оренди саме земельна частка (пай) підлягає поверненню, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2018 року встановлено, що зазначена земельна частка (пай) була виділена в натурі у 2013-2014 роках та позивачу передані у власність земельні ділянки з кадастровими номерами 4825481800:01:000:1218, площею 0,0171га; 4825481800:01:000:1219, площею 0,2299га, 4825481800:01:000:1220, площею 2,67га, 4825481800:01:000:1221, площею 1,4027га, що підтверджується свідоцтвами про право власності та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 6-13). Тобто на момент розірвання договору оренду у користуванні відповідача знаходились саме земельні ділянки з зазначеними кадастровими номерами.
До того ж, апеляційний суд , залишаючи рішення Первомайського міськрайонного суду миколаївської області від 11 жовтня 2018 року без змін , дав оцінку доводам ТОВ «Агрофіми Корнацьких» щодо підстав розірвання договору оренди землі. 
З матеріалів справи вбачається, що протягом 2018 року, відповідач продовжував користуватися земельними ділянками, що належить позивачу. При цьому доказів, які б свідчили про оплату орендної плати позивачу за 2018 рік матеріали справи не містять.
Відносини пов`язані з орендою землі регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно-правовими актами прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ст. 2 Закону України «Про оренду землі».
Стаття 13 Закону України «Про оренду землі» визначає, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст. 21 цього ж Закону передбачено, що орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір та умови орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
Право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати передбачено ст. 24 Закону України «Про оренду землі».
Аналогічні положення закріплено й умовами договору оренди земельної ділянки.
Зокрема, відповідно до п. 2.2 Договору за користування вказаною в Договорі земельною часткою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі (в розрахунку на одну земельну частку) у розмірі 3 (три) відсотки від грошової оцінки земельної частки (паю), яка передається орендодавцем в користування орендарю, що в грошовому вигляді складає 1 211 грн. 77 коп. Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії Договору але не пізніш як до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі.
Пунктом 3 Договору визначено обов`язок орендаря своєчасно сплачувати орендну плату визначену у Договорі.
Позивачу за вказаним вище договором оренди була нарахована сума орендної плати в сумі 3945 грн. 51 коп., з якої відраховано до державного бюджету ПДФО-710 грн. 19 коп. та військовий збір - 59 грн. 18 коп., тобто до виплати 3235 грн.
Отже, враховуючи, що договір оренди було розірвано за рішенням суду 11 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили 6 грудня 2018 року, відповідач весь 2018 рік користувався належними позивачу земельними ділянками, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню орендна плата за 2018 рік у розмірі 3235 грн.
Крім того, ч.2 ст. 625 ЦПК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми за період з 27 грудня 2018 року по 3 липня 2019р. в розмірі 50 грн. 25 коп. обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення відсотків з урахуванням встановленого індексу інфляції сторонами не оскаржувалось, а тому відповідно до ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом не перевірялось. 
Відповідно  ст. 141 ЦПК України  з відповідача на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1468 грн. 86 коп. ( 768грн. 40 коп. за позовну вимогу про повернення земельної ділянки + 693 грн. 46 коп. за позовну вимогу про стягнення заборгованості з орендної плати, трьох відсотків річних та відсотків з урахуванням встановленого індексу інфляції пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 693грн 46коп.), всього 1461грн. 86 коп.
Керуючись ст. ст. 367, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

  п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» залишити без задоволення.
Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 задовольнити частково.
Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» повернути ОСОБА_2 земельні ділянки з кадастровими номерами 4825481800:01:000:1218 площею 0,0171га, 4825481800:01:000:1219 площею 0,2299га, 4825481800:01:000:1220 площею 2,67га, 4825481800:01:000:1221 площею 1,4027га, що розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_2 3235 грн. заборгованості по орендній платі та 50 грн. 25 коп. - 3% річних, а всього 3285 грн. 25 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_2 грн. 86 коп. судових витрат.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена  до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.   

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: В.В. Коломієць

О.В. Локтіонова 

Повний текст постанови складено 18 серпня 2020 року.