П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  676/7339/18 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Швець О.Д.  
Суддя-доповідач -  Драчук Т. О.   
28 липня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Драчук Т. О. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання суб`єкта владних повноважень - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подати звіт про виконання судового рішення, 
В С Т А Н О В И В :
в жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.12.2009).
В обґрунтування клопотання зазначив, що постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 25.12.2009 по об`єднаній адміністративній справі №2-а-1831/09 за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Кам`янець-Подільському Хмельницької області та Головного управління Пенсійного фонду України м.Хмельницький зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м.Кам`янець-Подільському Хмельницької області здійснити перерахунок та виплату основної пенсії ОСОБА_1 - інваліду 2-ї групи внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією аварії на ЧАЕС в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 22 травня 2008 року щомісячної додаткової пенсії в розмірі - 75 % мінімальної пенсії за віком, відповідно ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та забезпечити в подальшому її виплату відповідно до цього закону. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2011 постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 25.12.2009 залишено без змін. У зв`язку з невиконанням боржником рішення суду, ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним клопотанням.
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.03.2020 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зобов`язання суб`єкта владних повноважень - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подати звіт про виконання судового рішення - постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 25.12.2009 по справі №2-а-1831/09 - відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2020 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та доручено Кам`янець-Подільському міськрайонному суду Хмельницької області забезпечити проведення відеоконференції судового засідання призначеного на 28.07.2020 о 13 год. 00 хв. за участю представників сторін.
Згідно пошуку поштових відправлень ухвала Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2020 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції отримана позивачем 20.07.2020.
Однак, позивач в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Під час з`єднання з Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області посадова особа суду повідомила, що позивач для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції не з`явився.
Колегія суддів зазначає, що судом апеляційної інстанції вживались заходи щодо належного повідомлення позивача та забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Відповідача в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, на підставі розпорядження начальника управління Пенсійного фонду України в м. Кам`янець-Подільському Хмельницької області № 270253 від 06.02.2012 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 22.05.2008 по 22.07.2011 з врахуванням проведених виплат. Сума коштів згідно проведеного перерахунку на виконання постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.12.2009 по справі № 2-а1831/09 за період з 22.05.2008 по 22.07.2011, з урахуванням раніше виплачених сум в розмірі 157662,53 грн. включена до відомості виплати пенсій в березні 2012 року.
03.11.2014 на адресу управління Пенсійного фонду України в м. Кам`янець-Подільському та Кам`янець-Подільському районі надійшло повідомлення управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Хмельницькій області про прийняття до обліку рішення, виконання якого гарантується державою від 22.10.2014 № 04.2-18/198 щодо виконання постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.12.2009.
На виконання постанови суду Державна казначейська служба України 31 березня 2017 року перерахувала кошти у сумі 157662,53 грн. на картковий рахунок ОСОБА_1 в АТ «Альфа Банк».
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження.
У відповідності до матеріалів справи Головне управління Пенсійного фонду у Хмельницькій області виконало конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.12.2009 по справі № 2-а1831/09.
З урахуванням вказаного суд першої інстанції дійшов висновку щодо відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_1 .
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з статтею 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.
Отже, стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Згідно з статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, що фактично узгоджується з ч.6 ст.245 КАС України.
Така процесуальна норма передбачається КАС України з 15.12.2017.
Враховуючи зазначені вище норми, суд приходить до висновку, що дане зобов`язання не носить імперативний характер, а є диспозитивною нормою для суду в частині встановлення судом судового контролю шляхом подання звіту про виконання відповідного рішення.
Згідно з резолютивною частиною постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 25.12.2009, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у м.Кам`янець-Подільському Хмельницької області здійснити перерахунок та виплату основної пенсії ОСОБА_1 - інваліду 2-ї групи внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією аварії на ЧАЕС в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 22 травня 2008 року щомісячної додаткової пенсії в розмірі - 75 % мінімальної пенсії за віком, відповідно ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та забезпечити в подальшому її виплату відповідно до цього закону.
Як встановлено судом першої інстанції, на підставі розпорядження начальника управління Пенсійного фонду України в м. Кам`янець-Подільському Хмельницької області № 270253 від 06.02.2012 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 22.05.2008 по 22.07.2011 з врахуванням проведених виплат. Сума коштів згідно проведеного перерахунку на виконання постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.12.2009 по справі № 2-а1831/09 за період з 22.05.2008 по 22.07.2011, з урахуванням раніше виплачених сум в розмірі 157662,53 грн. включена до відомості виплати пенсій в березні 2012 року.
03.11.2014 на адресу управління Пенсійного фонду України в м. Кам`янець-Подільському та Кам`янець-Подільському районі надійшло повідомлення управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Хмельницькій області про прийняття до обліку рішення, виконання якого гарантується державою від 22.10.2014 № 04.2-18/198 щодо виконання постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.12.2009.
На виконання постанови суду Державна казначейська служба України 31 березня 2017 року перерахувала кошти у сумі 157662,53 грн. на картковий рахунок ОСОБА_1 в АТ «Альфа Банк».
Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем фактично здійснено усі заходи задля виконання судового рішення (постанови) Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.12.2009.
Щодо правомірності Порядку № 649, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
Колегія суддів зауважує, що постанова Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року, якою затверджено Порядок № 649, не була визнана незаконною та нечинною в порядку, визначеному статтею 264 КАС України, та підлягає застосуванню до спірних відносин.
З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє посилання позивача на протиправність Порядку № 649.
Також суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що невиконання судового рішення відповідачем в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 24 січня 2018 року у справі № 405/3663/13-а.
Крім того, оскільки відповідач є територіальним органами виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він повинен враховувати приписи статті 116 Бюджетного кодексу України, які забороняють взяття бюджетних зобов`язань за відсутності відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків за відсутності бюджетних призначень та Порядку № 649, яким узгоджено механізм забезпечення виконання взятих на себе державою зобов`язань з приписами бюджетного законодавства.
Щодо доводів апелянта в частині розгляду справи за його відсутності, колегія суддів зазначає, що як вбачається х протоколу судового засідання від 12.03.2020 позивач має представника Федорова О .А . В свою чергу, Федоров О.А. був повідомлений про розгляд справи 20.03.2020 в приміщенні суду (а.с.250). Жодних заяв, клопотань щодо неможливості з`явитись до суду впродовж з 12.03.2020 по 20.03.2020 до суду першої інстанції не надходило (як вбачається з матеріалів справи).
Крім того, згідно з п.10.ст.126 КАС України вручення повістки представнику учасника справи вважається також врученням повістки і цій особі.
Щодо доводів апелянта в частині доказів наданих відповідачем та обставин, які в подальшому встановив суд, колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В свою чергу відповідач надав усі необхідні докази, які підтверджують його позицію. З урахуванням вказаного, доводи апелянта не знаходять свого підтвердження. В тому числі, й щодо неврахування листа (дій) Державної казначейської служби України від 31 березня 2017 року (а.с.238), так як позивачем не було спростовано отримання коштів перерахованих на його рахунок, на виконання рішення суду.
Щодо неотримання позивачем відзиву колегія суддів зазначає, що матеріали справи дійсно не містять доказів отримання позивачем відзиву від відповідача. Однак, як зазначалось вище представник позивача брав участь в судовому засіданні 12.03.2020 (а.с.246). В свою чергу, з наявних матеріалів справи можна встановити, що відзив наданий суду 11.03.2020. Тобто, до судового засідання, яке відбулось 12.03.2020.
Враховуючи вказане, колегія суддів приходить до висновку, що представник позивача не був обмежений в можливості ознайомлення з вказаним відзивом, як до, під час або після судового засідання 12.03.2020. Крім того, не направлення відзиву не є самостійною підставою для скасування рішення суду першої інстанції, в призмі статті 317 КАС України.
Враховуючи викладене, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують вжиття відповідачем заходів з метою виконання судового рішення в порядку, визначеному Постановою № 649, беручи до уваги особливості нормативно-правового регулювання правовідносин в частині нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача.
Також за відсутності обставин бездіяльності відповідача щодо виконання рішення суду у цій справі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав зобов`язання відповідача подати звіт про виконання постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.12.2009.
Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують обставини дослідженні судом першої інстанції та висновки про відмову у задоволення заяви позивача, на основі наведених вище обставин.
Крім того, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 .
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Ватаманюк Р.В.    Полотнянко Ю.П.