ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 р. 	Справа № 520/2147/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Сіренко О.І. ,  Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.05.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Панченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/2147/2020
за позовом             ОСОБА_1  
до             ІНФОРМАЦІЯ_1                    
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не надсиланні на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України документу, який свідчить про відсутність протиправних дій з його боку у період проходження військової служби наданого до Харківського обласного військового комісаріату разом з заявою від 08.01.2020 року для розгляду Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум повного пакету документів відповідно до п.11 Порядку 975; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслати на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України документ, який свідчить про відсутність протиправних дій з його боку у період проходження військової служби наданого до Харківського обласного військового комісаріату разом з заявою від 08.01.2020 року для розгляду Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум повного пакету документів відповідно до п.11 Порядку 975; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до ст.382 КАС України подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.05.2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Відповідно до ст.ст. 308, 311 КАС України справа розглядається в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про направлення повного пакету документів на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України для розгляду Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, в тому числі наданий із заявою документ, який свідчить про відсутність протиправних дій при отриманні поранення (контузії, травми тощо) позивачем (а.с. 8).
До вказаної заяви позивачем долучено копію відповіді Лозівського об`єднаного міського військового комісаріату в якій позивачу роз`яснено, що надати документи, що встановлюють або спростовують отримання   ОСОБА_1 поранення під час проходження у 1988 строкової військової служби на території Демократичної республіки Афганістан не представляється можливим у зв`язку з відсутністю будь-якої інформації щодо проведення у зв`язку отриманням поранення службового розслідування, зокрема, на предмет встановлення обставин поранення під час вчинення ним злочину або кримінального правопорушення, вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю. Також ІНФОРМАЦІЯ_3 не володіє інформацією про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної або дисциплінарної відповідальності під час проходження строкової військової служби. Додатково роз`яснено, що отримати інформацію, зазначену у запиті можливо шляхом направлення відповідного запиту до установ, які розташовані на території Російської Федерації (а.с. 9).
29.01.2020 позивачу листом відповідача надано відповідь №278/ВСЗ, у якій вказано, що на виконання рішення судів командуванням ІНФОРМАЦІЯ_4 направлено представлені документи на розгляд Комісії. Щодо долученої копії відповіді районного військового комісаріату, відповідач повідомив, що згідно підпункту 1 пункту 1 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" ХОВК, районний військовий комісаріат, як розпорядник інформації, не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит. Розпорядником запитуваної інформації є безпосередньо військові частини, в яких проходив службу військовослужбовець, або відповідні архівні установи (а.с. 10-11).
Крім того, позивачу роз`яснено, що із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо надання допомоги в оформленні документів стосовно виплати одноразової грошової допомоги позивач не звертався.
Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з  позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах відсутні ознаки порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод та законних інтересів позивача.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (надалі - Закон України від 20.12.1991 №2011-ХІІ).
Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
У частині 2 статті 16 цього Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ визначенні у яких випадках та якій категорії військовослужбовців призначається і виплачується одноразова грошова допомога.
Відповідно до частини 2 статті 16-2 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з нормами Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі по тексту - Порядок №975 - в редакції, що діяла на момент звернення позивача з приводу виплати допомоги), днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Так, у підпункті 1 пункту 6 Порядку №975 зазначено розміри одноразової грошової допомоги, яка призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.
Пунктом 11 Порядку №975 передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Як свідчать матеріали справи позивачем до позовної заяви надано заяву від 08.01.2020 року, в якій позивач просить Харківський обласний військовий комісаріат надіслати повний пакет документів на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України для розгляду Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, в тому числі наданий із заявою документ, який свідчить про відсутність протиправних дій при отриманні поранення (контузії, травми тощо).
До заяви позивач додав: відповідь районного комісаріату на запит, яка на думку позивача, свідчить про відсутність будь-яких протиправних дій з його боку у період проходження військової служби та, як наслідок, відсутність протиправних дій при отриманні поранення (контузії, травми тощо).
Дослідивши зміст заяви позивача від 08.01.2020 року та додані до неї документи, суд зазначає, що її зміст та обсяг доданих документів не відповідає вимогам Пункту 11 Порядку №975.
При цьому, у відповідності до пункту 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Отже, суд зазначає, що обов`язок направити висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги виникає у Харківського обласного військового комісаріату з дня реєстрації всіх документів, зазначених в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що у відповідача не виник обов`язок складати висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги та направлення відповідного пакету документів до розпорядника бюджетних коштів.
Щодо змісту долученої до заяви позивача від 08.01.2020 року відповіді Лозівського об`єднаного міського військового комісаріату Харківської області, яка на думку позивача, свідчить про відсутність будь-яких протиправних дій з його боку у період проходження військової служби та, як наслідок, відсутність протиправних дій при отриманні поранення (контузії, травми тощо), суд зазначає наступне.
Лозівський ОМВК на запит позивача повідомив, що не володіє інформацією стосовно обставин поранення під час проходження військової служби позивача та притягнення його до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності та рекомендував звернутись з відповідним запитом до установ, які розташовані на території Російської Федерації.
Отже, вказана відповідь не може вважатись документом, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження в розумінні Порядку №975. Вказане додатково підтверджує подання документів заявником не в повному обсязі.
Колегія суддів враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 10.04.2019 року у справі №822/220/18, в якій зазначено, що відповідальними за повноту та достовірність документів, визначених п. 11 Порядку № 975, є заявник та обласний військовий комісаріат за його місцем проживання. З огляду на заявницький характер відносин між особою, яка звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, та Міністерством оборони України, обов`язок довести зазначені обставини шляхом подання до комісії Міністерства оборони України достовірних документів про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) покладено на заявника. Такий документ не обов`язково повинен мати форму акту про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини, оскільки до уваги можуть бути взяті інші достовірні документи.
При розв`язанні спору, суд також зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.
Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв у межах, спосіб та порядку визначених законом та порядком, а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.05.2020 року по справі № 520/2147/2020 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.    
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 06.05.2020 по справі № 520/2147/2020 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський 	
Судді	   	О.І. Сіренко    З.О. Кононенко