УХВАЛА

17 серпня 2020 року 
м. Київ
справа № 580/2961/19
адміністративне провадження № К/9901/19111/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2020 року у справі № 580/2961/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області про визнання порушень та відшкодування моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області (далі - відповідач) про витребування від відповідача відповідей від 12.09.2019 року №01-08/Г-12з-105 та від 23.09.2019 року №01-08/Г-98з-107 матеріалів перевірки його заяв від 02.06.2016 року і саме звернення від 18.01.2018 року; визнання грубих неприпустимих порушень правових норм ст.40 Конституції України при направленні йому відповідей від 06.09.2019 року, 10.09.2019 року, 12.09.2019 року та 23.09.2019 року, як неправомірних, а як наслідок дій самих відписок незаконними; зобов`язання відповідача розглянути заяви та надати законні відповіді; 
зобов`язання відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 1000000,00 грн.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2020 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду заяв ОСОБА_1 від 02.09.2019 року та від 10.09.2019 року, а також дії щодо формування неповної відповіді, викладеної листом вих.№01-08/Г-12з-105 від 12.09.2019 року, на заяву від 02.06.2016 року. Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 02.09.2019 року (вх. від 02.09.2019 року №Г-96) та від 10.09.2019 року (вх. від 10.09.2019 року №Г-98), об`єктивно, всебічно і вчасно перевіривши викладені в них обставини та факти, а за наслідками - вчинити в межах чинного законодавства заходи та письмово повідомити його у встановлений законодавством строк щодо всіх викладених у вказаних заявах питань. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області звернулося до Верхового Суду з касаційною скаргою.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
У свою чергу, за змістом пункту 2 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.  Предметом оскарження у цій справі є визнання протиправною бездіяльності відповідача, що виразилась у порушенні Закону України "Про звернення громадян".
З огляду на зазначене, зважаючи на предмет розгляду справи, за своєю суттю вона є справою щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо розгляду звернень поданих позивачем в порядку ЗУ «Про звернення громадян». Відкриваючи провадження у цій справі, суд першої інстанції, виходячи з наведених положень норм КАС України, відніс таку справу до категорії справ незначної складності та розглянув дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Скаржник мотивує свою касаційну скаргу тим, що судові рішення ухвалені у даній справі на підставі неповного та без всебічного з`ясування обставин. Однак в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин скаржником не обґрунтовано.
Отже, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з установленими судами обставинами цієї адміністративної справи не дає підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а спір у цій справі не відноситься до категорії спорів, передбачених частиною четвертою статті 257 згаданого Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2020 року у справі № 580/2961/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області про визнання порушень та відшкодування моральної шкоди.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Судді	Л.О. Єресько А.Г. Загороднюк   В.М. Соколов