СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2020 р.                                                                          Справа № 905/542/20  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Тарасова І.В., суддя Лакіза В.В.
Розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м. Маріуполь, Донецька область  (вх. №1415 Д/2) 
на рішення Господарського суду Донецької області від 30.04.2020 (повний текст складено 30.04.2020) у справі №905/542/20 (суддя - Фурсова С.М.)
за позовом акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро,
до відповідача Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м. Маріуполь, Донецька область
про стягнення штрафу в сумі 38570,00 грн. 

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Донецької області від 30.04.2020 у справі №905/542/20:
- задоволено позовні вимоги акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" про стягнення штрафу у розмірі 38 570,00 гривень;
- стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87501, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Лепорського, будинок №1; код ЄДРПОУ 00191158) на користь акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (49038, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок №108; код ЄДРПОУ - 40081237) 38  570,00 гривень штрафу, а також 2 102,00 гривень судового збору.
Не погодившись із ухваленим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 30.04.2020 у справі №905/542/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Скаржник вважає, що рішення місцевого господарського суду є незаконним, прийнятим на підставі неповністю досліджених доказів, із порушенням норм матеріального та процесуального права, зважаючи на наступне:
- вважає, що наказ позивача №2 від 02.01.2019 не може бути прийнятий до уваги, оскільки позивачем на підтвердження своєї позиції не подано до суду штатного розпису станції Пологи. Доводи позивача, що комерційний акт повинні підписати 3 працівники залізниці, перелік посад яких не є вичерпним, вважає безпідставними, оскільки п. 10 Правил складання актів чітко передбачено посади трьох осіб, які мають право відписувати комерційні акти, а також зазначено, що у разі необхідності до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці;
- в порушення п. 22 Правил видачі вантажів, затвердженого наказом Мінтрансу України №644 від 21.11.2000 при проведенні переважування вантажу на попутній станції прямування і на станції призначення використовувалися різні способи вимірювання маси аніж на станції відправлення;
- суд першої інстанції не врахував тяжкий фінансовий стан відповідача та відмовив у клопотанні про зменшення розміру штрафу.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2020 сформовано колегію суддів апеляційного господарського суду у складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий суддя, судді Лакіза В.В., Здоровко Л.М. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.06.2020, зокрема: відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" на рішення Господарського суду Донецької області від 30.04.2020 у справі №905/542/20; розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" на рішення Господарського суду Донецької області від 30.04.2020 у справі №922/542/20 вирішено розпочати з 17.06.2020 без повідомлення учасників справи, зважаючи на положення ч.10 ст. 270 цього Кодексу, оскільки ціна позову в зазначеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2020 у зв`язку із перебуванням судді Здоровко Л.М. у відпустці сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий суддя, судді Тарасова І.В., Лакіза В.В.
Позивач в процесі розгляду апеляційної скарги надав відзив на останню, якою просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 04.12.2019 Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь" (вантажовідправник,) зі станції Сартана Донецької залізниці на станцію призначення Запоріжжя-Вантажне Придніпровської залізниці було направлено за залізничною накладною №52858743, у вагоні №62061882 вантаж - дріб`язок коксовий, вантаж у вологому стані (вантажоодержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Авангард-Інвест").
У накладній вантажовідправником зазначено, що вантаж (дріб`язок коксовий) завантажено насипом, розміщено і закріплено згідно з п.п.2.1, 2.2, 2.3, 3.1 гл.14 ТУ Додатку 3 до СМГС. 
При оформлені залізничної накладної №52858743, у вагоні №62061882 відповідачем вказано масу нетто 55  900кг; вантаж у вагон завантажено вантажовідправником.
Як свідчить розділ 26 залізничної накладної маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах (200т) заводський номер №2034 ЕрМак ВВ-200-2-50.
При прибутті вагону №62061882 з вантажем на попутну станцію Пологи Придніпровської залізниці було здійснено перевірку маси вантажу, за наслідками зважування на електронних вагонних вагах у вагоні було виявлено завантаження менше ніж у накладній №52858743, про що складені акти загальної форми №990/1П та №30713 від 07.12.2019.
Відповідно до акту загальної форми №30713 від 08.12.2019 станції Пологи Придніпровської залізниці вагон №62061882 завантажений менше документа на 1 980кг.
Як зазначає позивач невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена у накладній №52858743, засвідчено комерційним актом №463003/410, складеним 07.12.2019. В даному акті зазначено, що на підставі актів загальної форми №990/1П та №30713 від 07.12.2019 ст. Пологи проведено контрольне зважування вагону, комерційним агентом Бойко М.Н. в присутності начальника станції Чистова В.Є. , агента з розшуку Лимарчук О.А. , приймальника поїздів Войтова А.С .. Зважування вагону здійснювалось на справних електронних вагонних вагах ст. Пологи №89 (держповірка 04.09.2019). Згідно з документом у вагоні тара 21 900кг, маса нетто нетто 55 900кг, вантаж маркований вапняним розчином; фактично виявлено брутто 75 820кг, тара з документу 21  900кг, нетто 53  920кг, що менш документу на 1 980кг. При комерційному огляді вагону було виявлено, що навантаження відповідає документу, виїмки, заглиблення відсутні, окреслення навантаження без порушень. Вагон маркований вапняним розчином, в перевізному документі маркування значиться. Розвантажувальні люки зачинені на запірний механізм. Перекосу кузова немає, люки закриті. Вагон у технічному стані справний.
Вищевказані обставини щодо невідповідності зазначених відповідачем даних маси вантажу стали підставою для нарахування штрафу та звернення Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" з позовом до Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" про стягнення штрафу у розмірі 38  570,00 гривень.
Як вже зазначалось вище, рішенням Господарського суду Донецької області від 30.04.2020 у справі 905/542/20 позовні вимоги задоволено та стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" на користь акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" 38  570,00 гривень штрафу.
При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у  статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
У відповідності до  ст. 509 Цивільного кодексу України,  ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно з ч. 1  ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються  Цивільним кодексом України  з урахуванням особливостей, передбачених  Господарським кодексом України.
Відповідно до ч.1. ст. 909 Цивільного кодексу України та ч.1. ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Згідно ч.2. ст. 908 Цивільного кодексу України та ч.5. ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Як встановлено ч.3. ст.909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.
Статтею 6 глави 1 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.
Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). 
Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.
На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).
Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за № 863/5084  від 24.11.2000, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1. та п.2.2., графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п.5. Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, визначається відправником.
Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3. Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.
Відповідно до ч.1. та ч.2. ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Згідно ч.1. ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. 
Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: 
а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; 
б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; 
в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; 
г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. 
Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. 
Отже, аналіз вищевказаних положень законодавства дає змогу дійти висновку, що на залізницю покладено обов`язок складання комерційного акту, зокрема в разі невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, а обставини, зазначені в такому акті є підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника.

Як вже зазначалось вище, за результатами контрольної перевірки станцією  Пологи був складений комерційний акт №463003/410 від 07.12.2019, відповідно до якого за результатами контрольного зважування вагону №62061882 було виявлено, що вага брутто вагона складає 75 820кг., тара вагона по документу 21 900 кг., маса вантажу нетто за перевізним документом 55900 кг., фактична маса вантажу нетто 53  920 кг.,  що менше ваги зазначеної в накладній №52858743 на 1  980 кг.
Вищевказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.
Отже, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено комерційним актом №463003/410 від 07.12.2019, який є належним доказом в розумінні ст. 129 Статуту залізниць України, що підтверджує невідповідність маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах.
За таких обставин, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні тій масі вантажу, яка зазначена відправником у накладній №52858743 від 04.12.2019.
Умовами п. 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом № 644 від 21.11.2000 Міністерства транспорту України унормовано, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Статтями 118, 122 Статуту залізниць України встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. За неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Зважаючи на той факт, що згідно накладної №52858743 від 04.12.2019 провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №62061882 складає 7 714,00 гривень, а вантажовідправники в світлі приписів ст. 24 Статуту несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з Відповідача штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати а саме 38  570,00 грн., за неправильно зазначену масу вантажу.

Доводи апелянта, що комерційний акт підписано неуповноваженими працівниками позивача, не приймаються судовою колегією апеляційного господарського суду, зважаючи на наступне:
Пунктом 10 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 року №334 передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що в разі якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці може бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів, і такими доказами можуть підтверджуватися повноваження осіб на підписання комерційного акта.
Як вбачається із матеріалів справи, комерційний акт №463003/410 від 07.12.2019 складений та підписаний начальником станції Чистовим В.Є., комерційним агентом Бойко М.Н. та агентом з розшуку Ламарчуком О.А . 
Судом першої інстанції було встановлено, що позивачем визначено коло осіб працівників залізниці, яких згідно з наказом начальника станції "Запорізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" №2 від 02.01.2019 "Щодо призначення відповідальних працівників станції Пологи бути уповноваженими особами на підписання від імені залізниці комерційних актів" уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів, у тому числі, комерційного агента Бойка М.Н., агента з розшуку Ламарчука О .А .
Згідно посадової інструкції комерційного агента Бойка М.Н. та посадової інструкції агента з розшуку Ламарчука О.А. , робота цих працівників спрямована на здійснення операцій з комерційного огляду поїздів та вагонів, які прибувають/відправляються зі станції; а до завдань та обов`язків віднесено, зокрема, здійснення комерційного огляду вантажних вагонів, які прибувають на станцію під навантаження та вивантаження; виконання операцій з прийому вантажів до перевезення, видачі вантажів; здійснення комерційного огляду поїздів по прибуттю та відправленню; приймання участі у контрольному переважуванні вантажів згідно вимог ст.52 Статуту залізниць України, у комісійній видачі вантажу; підписання комерційних актів тощо.
Враховуючи наведене, комерційний акт №463003/410 від 07.12.2019 підписаний уповноваженими працівниками залізниці з дотриманням вимог чинного законодавства України.
При цьому, наявність або відсутність в матеріалах справи штатного розпису підприємства позивача не спростовує вищевикладеного, а відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України, які би свідчили про наявність на підприємстві позивача посади начальник вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) та перебування вищевказаної особи на робочому місці на момент оформлення спірного комерційного акту.

Доводи апелянта, що при проведенні переважування вантажу на попутній станції прямування і на станції призначення використовувалися різні способи вимірювання маси аніж на станції відправлення, що є порушенням п. 22 Правил видачі вантажів, затвердженого наказом Мінтрансу України №644 від 21.11.2000 відхиляються судовою колегією апеляційної інстанції, зважаючи на наступне.
Відповідно до п. 22 Правил видачі вантажів перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.
Матеріали справи свідчать, що зважування маси вантажу у вагоні №62061882 на попутній станції Пологи Придніпровської залізниці здійснювалось на електронних вагонних вагах №89 з вантажопідйомністю 150 т. (держповірка 04.09.2019).
В свою чергу, Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" визначило вагу вантажу у накладній №52858743 на 200-тонних вагонних вагах.   
Наведені вище обставини свідчать, що вантажовідправник визначив масу вантажу у вагоні таким же самим способом (шляхом зважування на вагах), як і залізниця на станції призначення. В свою чергу різна вантажопідйомність вагонних ваг не призводить до різних значень маси вантажу, що свідчить про безпідставність тверджень скаржника.

Що стосується заявленого Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь" клопотання про зменшення суми штрафу до однієї провізної плати, судова колегія апеляційного господарського суду виходить з наступного.
Згідно зі ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, врахувати інтереси сторін, які заслуговують на увагу, причини неналежного виконання або невиконання обов`язку, вжиття Відповідачем заходів для усунення порушення та його наслідків та інші обставини, які заслуговують на увагу, господарський суд не має права з власної ініціативи зменшувати розмір штрафу, встановлений ст.ст. 118 та 122 Статуту, виходячи тільки з того, що, на думку суду, встановлений Статутом розмір штрафу є занадто великим.
При вирішенні питання щодо можливості зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню, слід враховувати майнові інтереси відповідача та інтереси Позивача, які полягають у належному виконанні покладених законодавством завдань, у тому числі забезпечення безпеки усіх учасників залізничного перевезення та їх майнових інтересів, які в силу специфіки правовідносин, були поставлені Відповідачем під загрозу через свою неправомірну поведінку.
Дослідивши надані відповідачем документи та доводи клопотання про зменшення суми штрафу, які є тотожними із доводами апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо залишення вищевказаного клопотання без задоволення, зважаючи на наступне:
- відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Таким чином, вказана правова норма встановлює, що підприємство організовує свою господарську діяльність на власний ризик, що як наслідок покладає на останнє нести тягар несприятливих наслідків такої діяльності;
- нарахований позивачем штраф в розмірі п`ятикратної провізної плати встановлений Статутом залізниць України, який затверджено відповідною постановою Кабінету Міністрів України, у зв`язку із чим у апеляційного суду відсутні підстави вважати його надмірно великим у порівняні з допущеним відповідачем правопорушенням;
- проведення операції об`єднаних сил на Сході України та запровадження в країні карантину не є тими обставинами, які унеможливили правильне зазначення маси вантажу у відповідній залізничній накладній Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь".
Інші доводи відповідача були спростовані в даній постанові апеляційного господарського суду, крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, у зв`язку із чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Донецької області від 30.04.2020 у справі №905/542/20 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" на рішення Господарського суду Донецької області від 30.04.2020 у справі №905/542/20 - залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Донецької області від 30.04.2020 у справі №905/542/20 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню згідно п.2 ч.3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя:                                                                       Н.О. Мартюхіна

Суддя                    І.В. Тарасова 

Суддя                                                                                          В.В. Лакіза