П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

06 серпня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/5893/19	
Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача -Стас Л.В.,
суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,
за участю секретаря Худика С.А.
за участю представника позивача - Ільїна М.В.,
за участю представника третьої особи - Мазуркевича Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа: Управління поліції охорони в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 , (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до МВС України, третя особа: Управління поліції охорони в Одеській області, в якому просив:
- визнати протиправними дії МВС України щодо повернення листом від 03 липня 2019 року №15/2-2539 матеріалів про здійснення виплати одноразової грошової допомоги без прийняття МВС України рішення по суті зазначеного питання;
- зобов`язати МВС України повторно розглянути питання щодо призначення і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, отриманого під час проходження служби в органах внутрішніх справ та прийняти рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач наголошував, що повернення МВС України матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги без прийняття рішення (позитивного або негативного) по суті зазначеного питання, згідно п.9 Порядку №850, є протиправним і порушує його право, встановлене законом, на одержання одноразової грошової допомоги.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії МВС України щодо повернення листом Департаменту фінансово-облікової політики МВС України від 03 липня 2019 року №15/2-2539 матеріалів щодо здійснення ОСОБА_1 виплати одноразової грошової допомоги без прийняття МВС України рішення по суті зазначеного питання.
Зобов`язано МВС України повторно розглянути питання щодо призначення і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, отриманого під час проходження служби в органах внутрішніх справ.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження.
В апеляційній скарзі МВС України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що позивач відповідно до положень Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 (далі - Порядок №850) мав право подати заяву про призначення одноразової грошової допомоги за місцем останнього проходження служби, а саме до Управління ДСО при ГУМВС України в Одеській області.
Позивач не надав до суду жодних доказів того, що після встановлення II групи інвалідності він звертався до Управління ДСО при ГУМВС України в Одеській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги і останнє направило висновок з усіма матеріалами до МВС України.
Зважаючи, що позивач не проходив службу в Управлінні поліції охорони в Одеській області Національної поліції України, а Управління ДСО при ГУМВС України в Одеській області на даний час не припинено, Управління поліції охорони в Одеській області Національної поліції України не мало права розглядати матеріали про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, а повинно було надіслати їх за належністю до Управління ДСО при ГУМВС України в Одеській області.
Як наслідок, затвердивши 22 червня 2017 року висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, Управління поліції охорони в Одеській області Національної поліції України вийшло за межі наданих йому законодавством повноважень, грубо порушивши норми ч.2 ст.19 Конституції України, а тому, позовні вимоги стосовно зобов`язання МВС України в місячний строк, прийняти рішення про призначення позивачу (колишньому працівнику міліції охорони) одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності на підставі вказаного Висновку Управління поліції охорони в Одеській області Національної поліції України, є необґрунтованими.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді інспектора-охоронця взводу №2 роти із забезпечення особистої безпеки спеціального батальйону «Титан» Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Одеській області (далі - УДСО при ГУМВС України в Одеській області).
Наказом УДСО при ГУМВС України в Одеській області від 08 травня 2015 року №41 о/с ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ (а.с.35).
19 червня 2017 року позивач звернувся до Управління поліції охорони в Одеській області із заявою встановленої форми про виплату грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому групи інвалідності (а.с.6).
Зазначена заява зареєстрована в Управлінні поліції охорони в Одеській області 19 червня 2017 року.
22 червня 2017 року, Начальником Управління поліції охорони в Одеській області був затверджений Висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з визначенням суми виплати 208088,00 грн. (а.с.7).
Зазначений Висновок разом з іншими матеріалами, що підтверджують право позивача на отримання одноразової грошової допомоги (ОГД), разом із супровідним листом від 22 червня 2017 року №1684/43/35/01-2017 був направлений Управлінням поліції охорони в Одеській області на адресу МВС України (а.с.8).
10 липня 2017 року Департамент фінансово облікової політики МВС України на адресу Національної поліції України та Управління поліції охорони в Одеській області направив лист №15/2-2411 «Про надіслання матеріалів ОСОБА_1 за належністю», без прийняття рішення про призначення або про відмову в призначенні позивачу грошової допомоги.
При цьому в листі зазначено, що Управління поліції охорони в Одеській області є територіальним підрозділом поліції охорони і не є органом внутрішніх справ, тому МВС України відповідно до вимог Порядку №850 не уповноважене розглядати надіслані документи та приймати за ними будь-які рішення.
Листом від 31 липня 2019 року №15/1-10д Управління Державної служби охорони в Одеській області повідомило позивача, що документи про призначення одноразової грошової допомоги повернуті відповідачем листом від 03 липня 2019 року №15/2-2539 до Ліквідаційної комісії при ГУМВС України в Одеській області без прийняття рішення по суті питання.
Не погоджуючись з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що єдиним органом уповноваженим приймати рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги колишнім працівникам УДСО при ГУМВС України в Одеській області являється МВС України, а тому є протиправними дії відповідача, які виразилися у поверненні листом Департаменту фінансово-облікової політики МВС України від 03 липня 2019 року №15/2-2539 матеріалів щодо здійснення виплати одноразової грошової допомоги без прийняття рішення по суті зазначеного питання.
При цьому, відмовляючи у задоволенні вимог щодо зобов`язання МВС України прийняття рішення про призначення позивачу одноразову грошову допомогу, суд першої інстанції зазначив, що він не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції органу державної влади.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Частиною 2 ст.19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), тобто до 07 листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ (далі - Закон №565-ХІІ) та Порядком №850.
За приписами ст.23 Закону №565-ХІІ, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
В свою чергу, згідно з пунктом 3 Порядку №850, грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІІ групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.
Пунктом 7 Порядку №850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: 
заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; 
довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). 
Згідно п.8 вказаного Порядку керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку №850, висновок щодо виплати грошової допомоги. 
Пунктом 9 Порядку №850 встановлено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку №850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку №850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Водночас, пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII Закон України «Про міліцію» визнано таким, що втратив чинність.
В той же час, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
Таким чином, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом №565-ХІІ відповідно до Порядку №850, який діяв до набрання чинності Законом №580-VIII, виходячи з положень якого, обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.
Відповідно до витягу Наказу №41 о/с від 08 травня 2015 року капітана міліції ОСОБА_1 інспектора-охоронця взводу №2 роти із забезпечення особистої безпеки спеціального батальйону «Титан» УДСО при ГУМВС України в Одеській області звільнено з органів МВС у запас Збройних Сил за ст.64 п.»б» (через хворобу).
При цьому, згідно листа Управління поліції охорони в Одеській області від 26 червня 2020 року №1530/43/35/01-2020 ОСОБА_1 ніколи не проходив службу в Управлінні поліції охорони в Одеській області, яке створене, як юридичну особу, 07 листопада 2015 року.
Відповідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань УДСО при ГУМВС України в Одеській області з 16 листопада 2015 року перебуває в стані припинення. Відомості про дату та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи - відсутні.
Таким чином, останнім місцем служби ОСОБА_1 є УДСО при ГУМВС України в Одеській області, а тому, за вимогами Порядку №850, заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності повинна бути подана саме до УДСО при ГУМВС України в Одеській області.
Втім, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому групи інвалідності звернувся до Управління поліції охорони в Одеській області (а.с.6), яке не є останнім місцем служби позивача.
При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач, після встановлення II групи інвалідності, звертався до Управління ДСО при ГУМВС України в Одеській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги і останнє направило висновок з матеріалами до МВС України.
Резюмуючи викладене, позивач порушив вказаний Порядок №850, що позбавило МВС України обов`язку приймати рішення за висновком не уповноваженого органу - Управління поліції охорони в Одеській області. 
При цьому, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 , для захисту наділених законодавством прав щодо отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, отриманого під час проходження служби в органах внутрішніх справ, не обмежений правом звернення до уповноваженого органу - Управління ДСО при ГУМВС України в Одеській області, із відповідною заявою.
Вказані обставини залишені поза увагою судом першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.ст. 315, 317 КАС України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове судове рішення на підставі неправильного застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа: Управління поліції охорони в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - скасувати.
Ухвалити у справі постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 -  відмовити повністю.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку  не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 06.08.2020 року.

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Турецька І.О.    Шеметенко Л.П.