Справа № 461/2293/19                                Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В. 
Провадження № 22-ц/811/2737/19                        Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:84

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Приколоти Т.І., Шандри М.М.,
секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представниці відповідача Управління КВ ДЕР ЛМР – Тістик М.В., відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова в складі судді Стрельбицького В.В. від 8 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа Львівське комунальне підприємство «Снопківське» про відміну рішення некомерційного конкурсу на право оренди нежитлового приміщення, - 
                       в с т а н о в и л а : 
       рішенням Галицького районного суду м.Львова від 08 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено. 
       Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 .
       В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 . Вважає рішення незаконним. Вказує, що метою проведення некомерційного конкурсу Управління комунальної власності переслідувало єдине – відчужити орендоване приміщення способом відомим лише для відповідачів. Звертає увагу, що творча майстерня, яку займає позивач ніколи не була вільною, починаючи з 1992 року, вказане приміщення використовувалось лише за призначенням, і про це відомо жителям будинку та ЛКП «Снопківське». Не погоджується із посиланням районного суду, що некомерційний конкурс проведено з дотриманням діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, оскільки наведене не відповідає дійсності, так як при проведенні конкурсу зазначалось, що нежитлове приміщення є вільним, що не відповідає дійсності. Доданий до матеріалів справи акт прийому – передачі приміщення не відповідає обставинам справи, оскільки передача приміщення не відбулась. Звертає увагу, що свідки зі сторони позивача ствердили, що позивач користувався приміщенням постійно, воно ніколи не було вільним. Свідок ОСОБА_4 ствердив, що він намагався прийняти в оренду приміщення, оскільки його квартира не має єдина підвалу, також показав, що ОСОБА_5 вже мав підвальне приміщення площею більше 10 кв.м. Інших посилань суд в своєму рішенні не навів, крім посилання на норми права, які не відслідковують того, що: - приміщення на час проведення конкурсу не було вільним; - не врахована думка мешканців будинку; - наявність фальсифікацій окремих доказів та зокрема, Акт відповідача, що приміщення є вільним; - не враховано, що грубо порушено права позивача та неповідомлення ОСОБА_6 про проведення конкурсу; - наявність у І. Окс підвального приміщення на час проведення конкурсу. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника на підтримання апеляційної скарги, представниці відповідача та відповідача ОСОБА_3 – в заперечення скарги, дослідивши матеріали, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, усних та письмових пояснень учасників справи в судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 19, 55 Конституції України, ст. 11, ч. 1,2 ст. 15, ст.ст. 202, 203, ч.ч.1, 2 ст. 215,            ст.ст. 251, 759, 761, 763, ч.1 ст. 785 Цивільного кодексу України, ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5, ч.1 ст. 13, ч.1 ст. 76, ч.ч.1, 5, 6 ст. 81, ст. 141 ЦПК України, ч.2 ст. 2, ч.1 ст. 7, п.6 ст. 9, ч.2 ст. 26, ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», п.19 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.п. 1.4, 8 Порядку організації та проведення конкурсів на право оренди майна територіальної громади м. Львова, затвердженим ухвалою Львівської міської ради від 07.06.2007 року №897, та відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що 06.07.2018 року відбувся некомерційний конкурс, проведений Управлінням комунальної власності Львівської міської ради на право оренди згаданого приміщення, переможцем якого став відповідач  ОСОБА_3 . Відповідно до наказу №34-А від 10.07.2018 року, Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради з відповідачем ОСОБА_3  укладено Договір оренди нерухомого майна від 27.11.2018 року про передачу у строкове платне користування нежитлове приміщення напів-підвалу під індексом №2-1 площею 14,6 кв.м. за адресою  АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шапіро І.В., за реєстровим №1535. Термін договору оренди визначений на 5 (п`ять) років - до 27 вересня 2023 року. Речове право зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно витягу № 28131750. На підставі акту приймання-передачі від 27.09.2018 року ОСОБА_3  прийняв у користування спірне нежитлове приміщення. 01.10.2018 року між відповідачем ОСОБА_3  та третьою особою ЛКП «Снопківське» укладено Типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відтак, на даний час спірним приміщенням, на підставі договору, користується відповідач  ОСОБА_3 . Позивач стверджував, що вказаний конкурс було проведено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки на момент проведення конкурсу він був законним орендарем нежитлового приміщення, у відповідача були відсутні підстави для оголошення конкурсу оренди та незаконної передачі нежитлового приміщення  ОСОБА_3 . Свої доводи підтверджував тим, що відповідачу - Управлінню комунальної власності було достеменно відомо про те, що ОСОБА_1  орендує таке приміщення на підставі розпорядження від 01.11.1992 року. Однак, суд з такими твердженнями позивача не погодився з огляду на таке. Згідно розпорядження №743 від 09.11.1992 року Виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів позивачу ОСОБА_1  було надано в оренду нежитлове приміщення на АДРЕСА_2 площею 15,8 кв.м. 01.11.1992 року між Домоуправлінням №106 Галицького району, правонаступником якого є ЛКП «Снопківське» та  ОСОБА_1  укладено типовий договір про оренду нежитлових приміщень, згідно умов якого домоуправління №106 передало, а позивач прийняв в строк з 01.11.1992 року по 01.11.1994 року у платне користування нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 площею 15,8 кв.м. 02.11.2017 року листом директора ЛКП «Снопківське» №134 повідомлено позивача про звільнення в термін до 10.11.2017 року, самовільно зайнятого нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 площею 15,8 кв.м. На звернення позивача до органів місцевого самоврядування Управлінням комунальної власності ЛМР повідомлено  ОСОБА_1 , що в управлінні відсутні будь-які договори про оренду ним спірного нежитлового приміщення. Крім цьогоЛКП «Снопківське» складено довідку від 27.12.2017 року №63, згідно якої ЛКП «Снопківське» немає заперечень щодо передачі спірного нежитлового приміщення в оренду, оскільки таке є вільним, ніким не використовується та опечатано. Як вбачається з типового договору оренди нежитлових приміщень, укладеного 01.11.1992 року, між Домоуправлінням №106 Галицького району та ОСОБА_1 , строк оренди встановлюється з 01.11.1992 року по 01.11.1994 року (п.4 договору). Згідно п.16 типового договору оренди нежитлових приміщень, від 01.11.1992 року, після закінчення строку дії договору, якщо немає згоди щодо його продовження на новий строк, або у випадках його дострокового розірвання, орендар зобов`язаний у 15-денний строк здати домоуправлінню приміщення. Інші договори про продовження строку оренди нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 площею 15,8 кв.м., укладені з  ОСОБА_1  в Управлінні комунальної власності відсутні. Таким чином, типовий договір про оренду нежитлових приміщень від 01.11.1992 року, укладений між Домоуправлінням №106 Галицького району, правонаступником якого є ЛКП «Снопківське» та  ОСОБА_1  припинив свою дію внаслідок закінчення строку його дії. Наведене спростовує покликання позивача про те, що згадане приміщення станом на момент проведення конкурсу перебувало у правомірній оренді позивача, а тому були відсутні підстави для проведення такого конкурсу. Допитані під час розгляду справи свідки вказали лише на факт користування позивачем спірним приміщенням з 1992 року, та на те що таким приміщенням вже понад рік ніхто не користувався, що підтверджує дані наведені у довідці ЛКП. Однак, жодний зі свідків не підтвердив доводів позивача, що останній в період з 1994 року правомірно користувався нежитловим приміщенням чи того, що права позивача в результаті проведеного конкурсу були порушенні відповідачами, як і вказав на підстави визнання недійсним самого аукціону. Відтак, оцінюючи покази свідків, суд прийшов до переконання, що такі не доводять обставин, на які позивач покликається у позовній заяві, а тому є неналежними в розумінні положень ЦПК України. Організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна установ та організацій, підприємств, що перебуває у комунальній власності, їх структурних підрозділів та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в комунальній власності врегульовано Цивільним кодексом України та Законом України "Про оренду державного та комунального майна". Спірне приміщення по АДРЕСА_1  є комунальною власністю Львівської міської ради. Питання організації та проведення конкурсів на право оренди майна територіальної громади  м. Львова врегульовані Порядком організації та проведення конкурсів на право оренди майна територіальної громади м. Львова, затвердженим ухвалою Львівської міської ради від 07.06.2007 року № 897. Основними засадами проведення конкурсу є зокрема те, що орендодавець при наданні в оренду вільних нежитлових приміщень комунального майна зобов`язаний опублікувати інформаційне повідомлення про намір передати в оренду вільні нежитлові приміщення і, у разі надходження двох та більше заяв від претендентів, у встановленому порядку вжити заходів щодо оголошення відповідних конкурсів про передачу в оренду майна. У разі надходження ініціативи від претендентів на оренду про передачу в оренду вільного нерухомого майна та інформації від балансоутримувачів щодо вільних нежитлових приміщень орендодавець публікує у засобах масової інформації інформаційне повідомлення про укладення договору оренди на нерухоме майно. На підставі вказаного Порядку організації та проведення конкурсів, Управлінням комунальної власності оголошено некомерційний конкурс про намір передати в оренду нежитлові приміщення за адресою:  АДРЕСА_3 ;  АДРЕСА_4 ;  АДРЕСА_1 , про що свідчить відповідне інформаційне оголошення опубліковане в газеті «Львівська пошта». Відповідно до п. 1.4 Порядку організації та проведення конкурсів, некомерційний конкурс - це визначення орендаря серед учасників конкурсу, який запропонував при орендній платі, визначеній відповідно до Методики, найкращі умови використання об`єкта оренди та співпраці з територіальною громадою м. Львова. Процедура проведення некомерційного конкурсу визначена п. 8 Порядку організації та проведення конкурсів. Як видно з переліку заявників документи на участь у некомерційному конкурсі щодо спірного приміщення по АДРЕСА_1  подали п`ять претендентів, серед яких є і позивач ОСОБА_1 . Відповідно до протоколу №10 від 06.07.2018 року, засідання конкурсної комісії на право оренди, комісією опрацьовано пропозиції претендентів та шляхом голосування визначено переможця -  ОСОБА_3 . Суд встановив, що в ході розгляду справи жодних порушень у процесі проведення конкурсу не відбулось, відтак суд вважав, що некомерційний конкурс відбувся у відповідності до вимог Порядку організації та проведення конкурсів, був проведений повноважним органом, із забезпеченням права на участь у ньому самого позивача, який був обізнаний про умови проведення такого конкурсу, чого не заперечив сам позивач в судовому засіданні. Більше того, сам позивач приймав участь у даному конкурсі. Оцінюючи надані суду докази, суд прийшов до переконання, що такі не доводять обставин, на які позивач покликається у позовній заяві, щодо незаконного проведення конкурсу та незаконної передачі нежитлового приміщення в оренду ОСОБА_3 . Інших доказів або мотивів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві позивач суду не надав та не навів, як і не вказав, які саме порушення його прав були допущені відповідачами при проведенні конкурсу. За таких обставин, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги та доводи ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, відсутні законні підстави для визнання некомерційного конкурсу про оренду приміщення за адресою: АДРЕСА_1 недійсним, а така вимога позивача є необґрунтованою. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.
Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції – немає. Висновки суду відповідають обставинам, що мають значення для справи, вимогам закону.
1.04.2019р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління комунальної власності Львівської міської ради, ОСОБА_3 , у якому просив постановити рішення, яким некомерційний конкурс Управління комунальної власності Львівської міської ради від 06.07.2018 року на право оренди нежитлового приміщення на АДРЕСА_1  площею 14,6 кв.м., яке передано ОСОБА_3 , визнати недійсним.
Обґрунтовуючи позовні вимоги покликався на те, що у відповідності до Розпорядження №743 від 09.11.1992 року Львівської міської ради, позивачу було надано в оренду нежитлове приміщення на АДРЕСА_2 площею 14,6 кв.м. Згадане приміщення надано під творчу майстерню, як архітектору-художнику, про що укладено типовий договір оренди від 01.11.1992 року. 06.07.2018 року відбувся некомерційний конкурс на право оренди згаданого приміщення по АДРЕСА_1 . Однак, конкурс виграв мешканець квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_3 . Вказує, що згадане приміщення станом на момент проведення конкурсу перебувало у правомірній оренді позивача, а тому були відсутні підстави для проведення такого конкурсу. За таких обставин, просив визнати конкурс недійсним. 
Згідно ст. 153 ЦК УРСР , договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
За ст. 154 ЦК УРСР, коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не потребувалась. Якщо згідно з законом або угодою сторін договір повинен бути укладений в письмовій формі, він може бути укладений як шляхом складання одного документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами та ін., підписаними стороною, яка їх надсилає. В передбачених законом випадках договір може бути укладений шляхом прийняття до виконання замовлення.
Відповідно до ст. 161 ЦК УРСР, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок – відповідно до вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 256 ЦК УРСР, за договором майнового найму наймодавець зобов`язується надати наймачеві майно у тимчасове користування за плату.
За ст. 257 ЦК УРСР,  договір майнового найму між громадянами на строк більше одного року повинен бути укладений у письмовій формі. Договір найму майна державних, кооперативних та інших громадських організацій повинен бути укладений у письмовій формі, за винятком випадків, передбачених окремими правилами.
Відповідно до ст. 258 ЦК УРСР, строк договору майнового найму визначається за погодженням сторін, якщо інше не встановлено чинним законодавством.
Як вбачається із матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано, 6.07.2018 року відбувся некомерційний конкурс, проведений Управлінням комунальної власності Львівської міської ради на право оренди згаданого приміщення, переможцем якого став відповідач ОСОБА_3 .
Відповідно до наказу №34-А від 10.07.2018 року, Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради з відповідачем ОСОБА_3 укладено Договір оренди нерухомого майна від 27.11.2018 року про передачу у строкове платне користування нежитлове приміщення напів-підвалу під індексом №2-1 площею 14,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шапіро І.В., за реєстровим №1535. Термін договору оренди визначений на 5 (п`ять) років - до 27 вересня 2023 року. Речове право зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно витягу № 28131750 (а.с.38-40).
На підставі акту приймання-передачі від 27.09.2018 року ОСОБА_3 прийняв у користування спірне нежитлове приміщення (а.с.41).
1.10.2018 року між відповідачем ОСОБА_3 та третьою особою ЛКП «Снопківське» укладено Типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.62-63).
Відтак, судом першої інстанції правильно встановлено, що на даний час спірним приміщенням, на підставі договору, який укладений за результатами проведення оскаржуваного позивачем конкурсу – користується відповідач ОСОБА_3 .
Також, як вбачається із матеріалів справи та визнано сторонами – згідно розпорядження №743 від 9.11.1992 року Виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів позивачу ОСОБА_1 було надано в оренду нежитлове приміщення на АДРЕСА_2 площею 15,8 кв.м. (а.с.5).
1.11.1992 року між Домоуправлінням №106 Галицького району, правонаступником якого є ЛКП «Снопківське» та ОСОБА_1 укладено типовий договір про оренду нежитлових приміщень, згідно умов якого домоуправління №106 передало, а позивач прийняв в строк з 01.11.1992 року по 01.11.1994 року у платне користування нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 площею 15,8 кв.м. (а.с.5-7).
Також, як вбачається з типового договору оренди нежитлових приміщень, укладеного 01.11.1992 року, між Домоуправлінням №106 Галицького району та ОСОБА_1 , строк оренди встановлюється з 01.11.1992 року по 01.11.1994 року (п.4 договору).
Крім цього, згідно п.16 типового договору оренди нежитлових приміщень, від 01.11.1992 року, після закінчення строку дії договору, якщо немає згоди щодо його продовження на новий строк, або у випадках його дострокового розірвання, орендар зобов`язаний у 15-денний строк здати домоуправлінню приміщення.
З пояснень учасників справи вбачається, що після 1.11.1994 року згоди щодо продовження строку дії договору на новий строк не було. 
Докази протилежного у матеріалах справи – відсутні.
Відповідно договір оренди припинив свою дію та позивач повинен був звільнити орендоване приміщення протягом 15 днів. Позивач вказаного не вчинив та фактично без жодних правових підстав продовжував користуватися приміщенням протягом періоду більш ніж 20 років. Орендна плата за цей період позивачем не вносилася.
2.11.2017 року листом директора ЛКП «Снопківське» №134 повідомлено позивача про звільнення в термін до 10.11.2017 року, самовільно зайнятого нежитлового приміщення на АДРЕСА_2 площею 15,8 кв.м. (а.с.12).
На звернення позивача до органів місцевого самоврядування Управлінням комунальної власності ЛМР повідомлено ОСОБА_1 , що в управлінні відсутні будь-які договори про оренду ним спірного нежитлового приміщення (а.с.11). 
Крім цього, ЛКП «Снопківське» складено довідку від 27.12.2017 року №63, згідно якої ЛКП «Снопківське» немає заперечень щодо передачі спірного нежитлового приміщення в оренду, оскільки таке є вільним, ніким не використовується та опечатано.
Інші договори про продовження строку оренди нежитлового приміщення на АДРЕСА_2 площею 15,8 кв.м., укладені з ОСОБА_1 в Управлінні комунальної власності відсутні.
Відтак, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що, типовий договір про оренду нежитлових приміщень від 01.11.1992 року, укладений між Домоуправлінням №106 Галицького району, правонаступником якого є ЛКП «Снопківське» та ОСОБА_1 припинив свою дію внаслідок закінчення строку його дії.
Наведене спростовує покликання позивача про те, що згадане приміщення станом на момент проведення конкурсу перебувало у правомірній оренді позивача, а тому були відсутні підстави для проведення такого конкурсу.
Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що допитані під час розгляду справи свідки вказали лише на факт користування позивачем спірним приміщенням з 1992 року, та на те що таким приміщенням вже понад рік ніхто не користувався, що підтверджує дані наведені у довідці ЛКП. Однак, жодний зі свідків не підтвердив доводів позивача, що останній в період з 1994 року правомірно користування нежитловим приміщенням чи того, що права позивача в результаті проведеного конкурсу були порушенні відповідачами, як і вказав на підстави визнання недійсним самого аукціону.
Приміщення на АДРЕСА_1 є комунальною власністю Львівської міської ради.
Питання організації та проведення конкурсів на право оренди майна територіальної громади м. Львова врегульовані Порядком організації та проведення конкурсів на право оренди майна територіальної громади м. Львова, затвердженим ухвалою Львівської міської ради від 07.06.2007 року № 897 (а.с.73-78).
Основними засадами проведення конкурсу є зокрема те, що орендодавець при наданні в оренду вільних нежитлових приміщень комунального майна зобов`язаний опублікувати інформаційне повідомлення про намір передати в оренду вільні нежитлові приміщення і, у разі надходження двох та більше заяв від претендентів, у встановленому порядку вжити заходів щодо оголошення відповідних конкурсів про передачу в оренду майна.
У разі надходження ініціативи від претендентів на оренду про передачу в оренду вільного нерухомого майна та інформації від балансоутримувачів щодо вільних нежитлових приміщень орендодавець публікує у засобах масової інформації інформаційне повідомлення про укладення договору оренди на нерухоме майно.
На підставі вказаного Порядку організації та проведення конкурсів, Управлінням комунальної власності оголошено некомерційний конкурс про намір передати в оренду нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_1 , про що свідчить відповідне інформаційне оголошення опубліковане в газеті «Львівська пошта».
Відповідно до п. 1.4 Порядку організації та проведення конкурсів, некомерційний конкурс - це визначення орендаря серед учасників конкурсу, який запропонував при орендній платі, визначеній відповідно до Методики, найкращі умови використання об`єкта оренди та співпраці з територіальною громадою м. Львова.
Процедура проведення некомерційного конкурсу визначена п. 8 Порядку організації та проведення конкурсів.
З переліку заявників вбачається, що документи на участь у некомерційному конкурсі щодо спірного приміщення по АДРЕСА_1 подали п`ять претендентів, серед яких є і позивач ОСОБА_1 (а.с.30, 31). Сам позивач ствердив у суді про те, що брав участь у некомерційному конкурсі, висловлював свою думку щодо можливості передачі приміщення йому в оренду, однак конкурсна комісія прийшла до іншого висновку з чим він не згідний.
Згідно протоколу №10 від 06.07.2018 року, засідання конкурсної комісії на право оренди, комісією опрацьовано пропозиції претендентів та шляхом голосування визначено переможця – ОСОБА_3 .
Відтак, суд першої інстанції правильно встановив, що жодних порушень у процесі проведення конкурсу не відбулось та некомерційний конкурс відбувся у відповідності до вимог Порядку організації та проведення конкурсів, був проведений повноважним органом, із забезпеченням права на участь у ньому самого позивача, який був обізнаний про умови проведення такого конкурсу, чого не заперечив сам позивач в судовому засіданні. Більше того, сам позивач брав участь у даному конкурсі.
Що стосується доводів позивача про те, що проведенням такого конкурсу могли бути порушені інтереси мешканця будинку ОСОБА_7 , то такі колегія суддів вважає необґрунтованими оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом на захист своїх особистих інтересів, а не будь-якої іншої особи, зокрема, і згаданої.
Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід відхилити, рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, на які правильно посилався суд першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
                                               п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
               Рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 липня 2019 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

       Повний текст постанови складено 15 вересня 2020 року.        

Головуючий:                                                                                               Я.А. Левик

Судді:                                                                         Т.І. Приколота
       
                                                                                                                        М.М. Шандра