ПОСТАНОВА
Іменем України

27 серпня 2020 року 
Київ
справа №804/536/18
адміністративне провадження №К/9901/5096/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів: Стародуба О.П.,  Єзерова А.А., 
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 у складі судді Захарчук-Борисенко Н.В. та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 у складі колегії суддів: Кругового О.О. (головуючий суддя), Прокопчук Т.С., Шлай А.В., у справі №804/536/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1.           ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.
2.          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2018, з урахуванням виправлень внесених ухвалою суду від 24.05.2018, позовні вимоги задоволено частково. 
2.1.          Визнано неправомірними дії ГУ ПФУ щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку розміру пенсії.
2.2.          Зобов`язано ГУ ПФУ провести ОСОБА_2 перерахунок пенсії у відповідності до статті 50- 1, частини 19 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 05.11.1991 №1789-ХІІ, виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку померлого чоловіка ОСОБА_3 , на підставі довідки Дніпропетровської обласної прокуратури №18- 271вих- 16 від 27.12.2016, де вказано, що заробітна плата ОСОБА_3 з 01.12.2015 повинна бути 10710,57 грн. (90 % від 11901,57 гривень) та здійснити відповідні виплати у вигляді різниці між фактично отриманою та належною до оплати сумою пенсії, починаючи з 12.01.2017 (дата звернення до відповідача про перерахунок пенсії).
3.           ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулась до суду першої інстанції із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі по справі №804/536/18 ОСОБА_2 на її правонаступника (спадкоємця) - ОСОБА_1 .
4.          Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 у задоволенні заяви відмовлено. 
5.          Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 змінено, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
5.1.          Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу виходив з того, що за заявою ОСОБА_1 виконавчий лист не видавався, виконавче провадження з виконання рішення у справі №804/536/18 не відкрито, а відтак відсутні сторони виконавчого провадження і підстав для задоволення заяви немає. Суд апеляційної інстанції, змінюючи ухвалу суду першої інстанції, зазначив, що до спадкової маси можуть бути віднесені лише суми коштів присуджених та нарахованих особі за її життя, однак не отриманих нею у зв`язку зі смертю. У свою чергу, пенсія по втраті годувальника, право на виплату якої просить визнати за собою ОСОБА_1 як спадкоємця ОСОБА_2 , виникає лише в особи, якій вона призначалась, тому в даному випадку правонаступництво відсутнє. Оскільки, правовідносини щодо нарахування та подальшої виплати пенсії не допускають правонаступництва, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження відсутні.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
6.           ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове про задоволення заяви.
6.1.          Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги зводяться до порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. Зокрема, скаржник наголошує, що норми частини 4 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не ставить можливість заміни сторони виконавчого провадження в залежність від того, чи було видано виконавчий лист по справі. Крім того, вважає, що судом апеляційної інстанції невірно розтлумачено норми статей 1218- 1219 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), згідно з якими присуджені суми пенсій, не виплачені за життя спадкодавця, входять до складу спадщини, в той час як право на отримання пенсії в майбутньому - не входить. Скаржник наголошує, що рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2018 стосується нарахування та виплати ОСОБА_2 пенсії, починаючи з 12.01.2017, а не майбутніх виплат, і підлягало до виконання.  
7.          Відповідачем подано відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
7.1.          На обґрунтування відзиву відповідач вказав, що оскаржуване судове рішення ухвалене на основі правильного застосування норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:
8.          Відповідно до частин 1, 4 статті 379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
9.          Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 
10.          Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
11.          Статтею 1219 ЦК України визначені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
12.          Статтею 1227 ЦК України встановлено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
13.          У свою чергу, відповідно до частини 1 статті 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ, суми пенсії, які належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
14.          Згідно зі статтею 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно   від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частина 1). У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (частина 3).
15.          Отже, ЦК України не визначено строку, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Норми статті 52 Закону №1058-IV теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, а лише визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Таким чином, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що суми соціальних виплат, у даному випадку пенсії, передаються членам сім`ї спадкодавця. 
16.          При цьому, сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України, який не виконав у добровільному порядку судове рішення, що набрало законної сили, і яким пенсійний орган було зобов`язано провести нарахування та виплату підвищення до пенсії.
17.          Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 13.12.2018 у справі №2-а-1710/11, від 14.02.2019 у справі №2-а-2727/11/2209, від 07.03.2019 у справі №617/7748/12, від 08.08.2019 у справі №127/2-а-11792/11, від 05.08.2020 по справі № 673/393/19.
18.          Як вбачається з рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2018, останнє стосувалось зобов`язання ГУ ПФУ провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії, починаючи з 12.01.2017.
19.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та як встановлено судом апеляційної інстанції рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2018 набрало законної сили 15.05.2018, з урахуванням частини 2 статті 255 КАС України.
20.          Відтак, позивачу у справі - ОСОБА_2 судовим рішенням, яке набрало законної сили, було присуджено до виплати пенсію, починаючи з 12.01.2017, яку на момент смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 не було виплачено відповідачем у справі - ГУ ПФУ. 
21.          Суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку щодо неможливості спадкування пенсії  по втраті годувальника, право на яку виникає лише безпосередньо у особи, якій вона призначалась, адже норми статей 1218, 1227 ЦК України, статті 52 Закону №1058-IV не містять жодних застережень з приводу виду пенсій, які підлягають включенню до складу спадщини. Крім того, судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норму статті 1219 ЦК України, яка стосується права особи на виплату пенсії у майбутньому, що не спадкується. 
22.          У свою чергу, статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) передбачено, що під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів      (посадових осіб) (далі - рішення) розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
23.          Частинами 1-2 статті 15 Закону №1404-VIII визначено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
24.          Частиною 5 статті 15 Закону №1404-VIII встановлено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. 
25.          Слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження       являє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону. При цьому, виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.
26.          Закон №1404-VIII не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, надає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абзац 2 частини 4 статті 4 Закону     №1404-VIII).
27.          Крім того, слід наголосити, що за змістом частини 1 статті 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
28.          Слід наголосити, що подана ОСОБА_1 заява про заміну сторони виконавчого провадження містила посилання не лише на статтю 379 КАС України, проте і на статтю 52 цього Кодексу, чому     суди попередніх інстанцій не надали жодної оцінки під час її розгляду.
29.          Отже, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.
30.          Аналогічна правова позиція щодо тотожних правовідносин висловлена Верховним Судом у постанові від 31.10.2018 у справі №2-а-3494/11.
31.          Виходячи з наведеного та враховуючи, що виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів приходить до висновку, що суди попередніх інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження порушили норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.
32.          Відповідно до частини 1 статті 351 КАС України (в редакції, чинній до 08.02.2020), підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
33.          З огляду на наведене, касаційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувані судові рішення - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 . 
Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15.01.2020 №460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", статтями 52, 341, 349, 355, 356, 359 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 у справі №804/536/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - скасувати і ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.
Замінити стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа по адміністративній справі №804/536/18, виданого на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2018, ОСОБА_2 , на її правонаступника - ОСОБА_1 .
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Судді                                                                                                    В.М. Шарапа

                                                                                                    О.П. Стародуб
                                                                                                    
                                                                                                    А.А. Єзеров