КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа  760/33794/19                                                          Головуючий у І-й інстанції - Українець В.В.
апеляційне провадження № 22-ц/824/7157/2020                               Доповідач Заришняк Г.М.

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
25 червня   2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.
при секретарі -  Діденку А.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  Корсуна Юрія Юрійовича, діючого  в інтересах  Акціонерного товариства «Українська залізниця», на ухвалу  Солом`янського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року  в справі за скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на дії  Печерського  районного  відділу  державної виконавчої служби м. Київ Головного  територіального управління  юстиції у м. Києві, заінтересована  особа ОСОБА_1 ,-
 
                                                  В С Т А Н О В И В :
 
            В грудні  2020 року АТ «Українська залізниця» звернулося в суд із скаргою на дії  Печерського  районного  відділу  державної виконавчої служби м. Київ Головного  територіального управління  юстиції у м. Києві, заінтересована  особа ОСОБА_1 .
В обґрунтування скарги Банк зазначав, що  постановою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 17 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про визнання недійсним трудового договору в частині строку його дії, визнання трудового договору укладеним на невизначений строк, скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.
ОСОБА_1 пред`явив до виконання виконавчий лист щодо стягнення з АТ «Українська залізниця» середнього заробітку в сумі 621 571 грн. 40 коп., у зв`язку з чим Печерським районним ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 60794000.
Постановою державного виконавця від 04 грудня 2019 року зазначене виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження № 53314543.
05 грудня 2019 року АТ «Українська залізниця» отримало платіжну вимогу від 05 грудня 2019 року № 53314543 про примусове списання коштів в рамках зведеного виконавчого провадження № 53314543, в тому числі і стягнення суми грошових коштів у розмірі 621 571 грн. 40 коп. Зазначені кошти були стягнуті з рахунків АТ «Українська залізниця».
Вважає такі дії державного виконавця протиправними з огляду на наступне.
Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» затверджено перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані. Вдодатку 2 до цього Закону включено АТ «Українська залізниця».
20 жовтня 2019 року набрав чинності Закон України «Про визнання таким, що втратив чинність Закон України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації».
Пунктом 3 розділу ІІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону визначено, що забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.
За таких обставин, стягнення грошових коштів з рахунків АТ «Українська залізниця» при наявності встановлених законом обмежень не відповідає вимогам Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації». Посилаючись на викладене, заявник просив суд  визнати неправомірними дії Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо стягнення з АТ «Українська залізниця» грошових коштів у сумі 621 571 грн. 40 коп. в рамках виконавчого провадження  № 60794000,  скасувати постанову Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження № 60794000  й  зобов`язати Печерський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві винести постанову про повернення виконавчого листа № 760/408/19, виданого 19 листопада 2019 року Солом`янським районним судом м. Києва, стягувачу.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва  від 28 лютого 2020 року    у задоволенні скарги АТ «Українська залізниця» відмовлено.
В апеляційній скарзі   Корсун Ю.Ю., який діє   в інтересах  АТ «Українська залізниця»,  посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  процесуального права, просить  ухвалу  суду   скасувати,  та постановити нове рішення  про задоволення скарги  в повному обсязі.
В поданому відзиві на апеляційну скаргу стягувач ОСОБА_1 вказував на те, що апеляційна скарга не містить  законних та обґрунтованих підстав для скасування ухвали суду.
В суді апеляційної інстанції представник заявника підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.
Стягувач ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи ухвалу суду законною.
Представник Печерського  районного  відділу  державної виконавчої служби м. Київ в судове засідання не з`вився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення   суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з її недоведеності та необґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Згідно з  ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. 
У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Зазначене конституційне положення відображено і у ст.18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом,  що постановою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 17 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про визнання недійсним трудового договору в частині строку його дії, визнання трудового договору укладеним на невизначений строк, скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу було скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.
На виконання зазначеної постанови Київського апеляційного суду  Солом`янським районним судом м. Києва 19 листопада 2019 року видано виконавчий лист про стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку в сумі 621 571 грн. 40 коп. (а.с. 50), який   було пред`явлено до виконання.
Постановою державного виконавця Печерського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві   відкрито виконавче провадження № 60794000 щодо примусового виконання виконавчого листа № 760/408/19, виданого 19 листопада 2019 року Солом`янським районним судом м. Києва (а.с. 52-53).
Постановою державного виконавця Печерського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 04 грудня 2019 року виконавче провадження № 60794000 було приєднано до зведеного виконавчого провадження № 53314543 (а.с. 61-62).
 05 грудня 2019 року державним виконавцем було надіслано АТ «Українська залізниця»  платіжну вимогу від 05 грудня 2019 року за № 53314543 про примусове списання коштів в рамках зведеного виконавчого провадження № 53314543, в тому числі і стягнення суми грошових коштів у розмірі 621 571 грн. 40 коп.
Обгрунтовуючи  дану скаргу, заявник вказує на те,  щостягнення грошових коштів з рахунків АТ «Українська залізниця» при наявності встановлених законом обмежень не відповідає вимогам Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації».
Суд першої інстанції повно та всебічно перевірив дані доводи представника  АТ «Українська залізниця» й дав їм належну оцінку. 
 Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій виконавців. Зазначеним законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.
Статтею 10 Закону України  «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
На піддставі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.  
  Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» затверджено перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані. Згідно додатку 2 до цього закону включено й АТ «Українська залізниця».
20 жовтня 2019 року набрав чинності Закон України «Про визнання таким, що втратив чинність Закон України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації».
Пунктом 3 розділу ІІІ Прикінцеві та перехідні положення цього Закону визначено, що забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.
Відповідно до абзацу 1 ст. 4 Закону України «Про заставу» предметом застави можуть бути майно та майнові права.
Статтею 190 ЦК України визначено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦК України  законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.
Виходячи із системного аналізу вказаних норм  слід зробити  висновок про те, що грошові кошти в заставу не передаються, а тому не є предметом застави за кредитним договором.
Таким чином, Законом України «Про визнання таким, що втратив чинність Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» не заборонено державним виконавцям проводити виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» відносно АТ «Українська залізниця» в частині стягнення грошових коштів.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даному  випадку дії державного виконавця Печерського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві щодо стягнення з АТ «Українська залізниця» грошових коштів у сумі 621 571 грн. 40 коп. в рамках виконавчого провадження № 60794000 виконані межах повноважень державного виконавця,    відповідали вимогам закону й право заявника не  порушують.
 Постановлена судом ухвала відповідає вимогам норм матеріального та процесуального закону й не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Доводи апеляційної скарги  аналогічні мотивам поданої скарги на дії державного виконавця, були предметом розгляду судом першої інстанції й обґрунтовано визнані недоведеними.
Керуючись   ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний  суд, -
 
П О С Т А Н О В  И В :
 
Апеляційну скаргу Корсуна Юрія Юрійовича, діючого  в інтересах  Акціонерного товариства «Українська залізниця»,- залишити без задоволення.
Ухвалу  Солом`янського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти  днів.
Повна постанова виготовлена 03 липня  2020  року. 
 
Головуючий
Судді: