УХВАЛА
 
22 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 295/1683/20
провадження № 61-13173 ск 20 
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І.,                   Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05 травня 2020 року та на постанову Житомирського апеляційного суду від 30 червня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» про визнання бездіяльності неправомірноюта зобов`язання вчинити дії,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та з урахуванням уточнень просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача, яка полягає в ненаданні повної та достовірної інформації на його заяву від                        24 січня 2020 року та зобов`язати відповідача надати таку інформацію.
 
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира в складі судді                 Стрілецької О. В., залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 30 червня 2020 року в складі колегії суддів Павицької Т. М.,    Трояновської Г. С., Миніч Т. І., у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю.
 
01 вересня 2020 року  ОСОБА_1 подавдо Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Малозначними є справи, в яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункти 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України).
 
Предметом позову в даній справі є немайнова вимога про визнання неправомірною бездіяльність відповідача, яка полягає в ненаданні повної та достовірної інформації на заяву та зобов`язання надати таку інформацію, з урахуванням характеру якої та нормативно-правового врегулювання порядку вирішення спорів даної категорії суд визнає дану справу справою незначної складності. 
 
Касаційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.
 
Згідно з вимогами пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від                            07 лютого 1995 року, держави-члени Ради Європи мають вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня  1997 року).
 
З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.
 
Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05 травня 2020 року та на постанову Житомирського апеляційного суду від 30 червня       2020 року відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, які подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                                  Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                       В. І. Журавель
 
                                                                                                                        М. М. Русинчук