Номер провадження: 33/813/717/20
Номер справи місцевого суду: 521/7462/20 
Головуючий у першій інстанції Поліщук І.О. 
Доповідач Колесніков  Г. Я.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.06.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі: 
головуючого - судді Колеснікова Г.Я., 
за участю секретаря - Дубрянської Н.О.,
учасники справи:
особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,
прокурор - Колєсніченко Аліна Олегівна,
розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 13 травня 2020 року, ухвалену під головуванням судді Поліщук І.О.,
ВСТАНОВИВ:

 
Короткий зміст судового рішення 
Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 13 травня 2020 року, з урахуванням постанови того ж суду від 14 травня 2020 року, молодшого сержанта ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3 655 грн. 
Молодшого сержанта  ОСОБА_1  визнано винним у тому, що07 травня 2020 року, близько 23.00 години, за місцем несення служби, на території Військової академії м.Одеси, яка розташована за адресою:  АДРЕСА_1 , він знаходився в стані алкогольного сп`яніння, чим грубо порушив діюче законодавство, яке виразилось в перебуванні в нетверезому стані на території військового об`єкту військовослужбовцем, під час проходження військової служби в умовах особливого періоду(а.с.33,34).

Короткий зміст доводів апеляційної скарги
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі.
Зокрема, апелянт посилається на те, що:
- під час його затримання 07 травня 2020 року керівництвом Військової академії м.Одеси групою реагування Південного ТУ ВСП не були враховані його права та свободи, гарантовані державою;
- в період з 18.30 години 07 травня 2020 року до 08.30 години 08 травня 2020 року, відповідно розпорядку дня, визначеного начальником академії, в нього був вільний від служби час; внутрішній порядок на території військового містечка Військової академії він не порушував, ніяких негідних вчинків не вчиняв;
- він не був при виконанні службових обов`язків, перебував в цивільному одязі у житловому приміщенні гуртожитку, відпочивав та не заважав відпочинку іншим, даний випадок є порушенням правил знаходження у гуртожитках та не є адміністративним правопорушенням за ст.172-20 КУпАП;
- особливий період не може бути застосований до нього, тому що Військова академія м.Одеси знаходиться на організації і штатах мирного часу, після рішення Президента України про демобілізацію (а.с.36-38).
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити. 
Постановою Одеського апеляційного суду від 05 червня 2020 року до участі у справі залучено військового прокурора Одеського гарнізону, яка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, військового прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Як вбачається з матеріалів справи і постанови суду, зазначені вимоги закону судом дотримані в повному обсязі. 
Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП, суд виходив з того, що 07 травня 2020 року близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_1 , як молодший сержант, знаходячись за місцем несення служби на території Військової академії м.Одеси за адресою: м.Одеса, Фонтанська дор., 10, перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим грубо порушив діюче законодавство, яке виразилось в перебуванні в нетверезому стані на території військового об`єкту військовослужбовцем, під час проходження військової служби в умовах особливого періоду.
Вказані обставини підтверджені матеріалами справи, а саме:
- протоколом №ОД/V/79 від 08 травня 2020 року (а.с.1-4),
- протоколом ОД №000418 про адміністративне затримання від 08 травня 2020 року(а.с.5),
- результатами алкотесту (а.с.6), 
- актом №114 огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 08 травня 2020 року, згідно якого ОСОБА_1 з результатами згоден (а.с.7),
- військовим квитком серії НОМЕР_1 від 07 вересня 2018 року (а.с.14-15),
- рапортом старшого групи оперативного реагування ОСОБА_2 від 08 травня 2020
року (а.с.16), 
- пояснювальними ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.17,18,19,20).
Взяв до уваги суд першої інстанції і те, що в судовому засіданні ОСОБА_1 визнав свою провину в повному обсязі (а.с.33).
Доводи апеляційної скарги про те, що під час його затримання 07 травня 2020 року керівництвом Військової академії м.Одеса, групою реагування Південного ТУ ВСП не були враховані його права та свободи, гарантовані державою, є незмістовними, оскільки не містять посилань, які ж саме його права були не враховані або порушені.
Посилання в суді апеляційної інстанції на те, що при затриманні на нього незаконно були надіти кайдани, не беруться до уваги, оскільки вони не є предметом доказування по даній справі.
Твердження апелянта про те, що особливий період не може бути застосований до нього, тому що Військова академія м.Одеси знаходиться на організації і штатах мирного часу, після рішення Президента України про демобілізацію, є безпідставними.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (аналогічне визнання поняття особливого періоду міститься ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).
В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року (Указ в.о.Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію») і триває до теперішнього часу.
Посилання апелянта на те, що він перебував в цивільному одязі у житловому приміщенні гуртожитку, даний випадок є порушенням правил знаходження у гуртожитках та не є адміністративним правопорушенням за ст.172-20 КУпАП, є необґрунтованими.
Згідно ч.1 ст.15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи рядового і начальницького складів Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту і Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. 
Відповідно до ч.2 ст.45 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Адміністративне правопорушення за ст.172-20 КУпАП відноситься до військових адміністративних правопорушень, які містяться в гл.13-Б КУпАП.
Змістовний аналіз структури правової норми ч.3 ст.172-20 КУпАП вказує на те, що дана правова норма встановлює пряму диспозицію (в даному провадженні - перебування на території військової частини в умовах особливого періоду в стані алкогольного сп`яніння), за яку прямо передбачено адміністративну відповідальність.
Доводи апелянта про те, що в період з 18.30 години 07 травня до 08.30 години 08 травня 2020 року в нього був вільний від служби час, він не був при виконанні службових обов`язків, не виключає в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП. Об`єктивна сторона даного правопорушення не вимагає визначення конкретного проміжку часу, кваліфікуючою ознакою є сам факт появи військовослужбовця на території військової частини в нетверезому стані. 
Твердження в апеляційній скарзі про те, що внутрішній порядок на території військового містечка Військової академії не порушував, ніяких негідних вчинків не вчиняв, суперечать матеріалам справи.
З пояснювальної записки заступника начальника курсу з МПЗ лейтенанта ОСОБА_4 вбачається, що після відбою о 22.10 год. вона зайшла до кубрика, в якому було дуже голосно та лунала музика, побачила, що мол.сержант Чорний та мол.сержант Яновський, сидячи на ліжках, вживають алкогольні напої. Оскільки її зауваження вони проігнорували, прибули начальник курсу, черговий та відповідальний Військової академії м.Одеси, з якими вони почали сперечатися, розмовляти дуже голосно та не тактично. Так як дані курсанти не реагували на зауваження було прийнято рішення викликати службу правопорядку. Після чого їх відвезли на лабораторне дослідження, яке показало, що вони знаходяться в стані алкогольного сп`яніння (а.с.16).
Начальник курсу майор ОСОБА_7 пояснив, що ввечері біля 22.15 годині зателефонувала його заступник з МПЗ ОСОБА_4 про те, що в казарменому приміщенні молодші сержанти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вживають спиртні напої. Прибувши до казарми до спільного приміщення, побачив як курсанти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розпивають спиртні напої у кількості двох пляшок по два літра, також була пуста тара у кількості двох пляшок по два літра. На зауваження не реагували, висловлювалися нецензурною лайкою. Про дану подію доповів та викликав службу правопорядку. Після чого курсантів увезли на лабораторне дослідження на предмет вживання алкогольних напоїв (а.с.19).
Провадження у справах про адміністративне правопорушення визначає коло обставин, які підлягають доказуванню, серед яких важливе місце займають обставини, що характеризують особу, яка вчинила адміністративне правопорушення.
Зокрема, із пояснень ОСОБА_6 вбачається, що напередодні подій, які інкриміновані ОСОБА_10 , він також знаходився у гуртожитку у стані алкогольного сп`яніння.
Так, ОСОБА_6 у поясненні від 07 травня 2020 року показала, що під час її чергування о 03.15 год. 07 травня 2020 року молодші сержанти ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у нетверезому стані, повертаючись з СЗЧ з пакетом, в якому був алкоголь, почали ломитись в двері 3-го поверху. Будучі черговим курсу, вона відчинила, адже вони почали вибивати двері. ОСОБА_11 почав вживати нецензурну лайку та штовхати її. В цей час на поверсі перебував курсант ОСОБА_13 , побачивши це, виставив за двері ОСОБА_14 . Після чого він почав виривати замок та бити ногами в двері. Двері вона не відчиняла, аби не допустити в підрозділ. Після чого він вибив скло вхідних дверей рукою, внаслідок чого отримав поранення та порізи. Молодший сержант ОСОБА_12 спостерігаючи за цим, одразу забрав ОСОБА_15 на свій поверх. Після цього вона доповіла черговому академії, та прибув патруль і помічник чергового (а.с.20).
Крім цього, судом апеляційної інстанції ретельно досліджено дані про особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_15 , учасника бойових дій, який негативно характеризується за місцем навчання, свої службові обов`язки командира відділення не виконує, вихованням підлеглого особового складу не займається, вимоги статутів ЗСУ знає, однак у повсякденному житті не використовує. Згідно службової картки має одне стягнення та одну подяку (а.с.24, 25).  
Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_15 до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції надав належну оцінку доказам у справі та обґрунтовано дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КупАП.
А тому висновок суду про винуватість ОСОБА_15 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, є законним і обґрунтованим.
З огляду на викладене, підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_15 залишити без задоволення.
Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 13 травня 2020 рокузалишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Я.Колесніков