КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

                       Справа № 22-ц/824/7403/2020                     Головуючий у 1-й інстанції: Цукров В.П.
                   376/622/19                                                                    Доповідач-Чобіток А.О.
 
                                                             У Х В А Л А
 
03 серпня 2020 року Київський апеляційний суд  у  складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого - Чобіток А.О. 
суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.  
секретар - Зиль Т.С.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційні скарги   ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» на  додаткове рішення   Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2020 року в справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про визнання договору  оренди землі № 374 від 29 грудня 2017 року недійсним ,-
 
                                                 у с т а н о в и в :
 
У березні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Сквирського районного суду Київської області з позовом до ТДВ «Шамраївський цукровий завод» про визнання договору оренди землі №374 від 29 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод», недійсним. 
Ухвалою судді Сквирського районного суду Київської області від 21.03.2019 року було відкрито провадження у справі, яке було постановлено провести за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 07.06.2019 року постановлено дану цивільну справу направити за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.
Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цукурова В.П. від 26.07.2019 року постановлено прийняти справу до свого провадження, її розгляд провести за правилами загального позовного провадження.
02.09.2019 року на адресу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява ТОВ Агрофірма «Матюші» про вступ третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача у  вказаній справі, яка була задоволена судом.
 
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2019 року за заявою позивача ОСОБА_1 його позов залишено без розгляду.
 
03.12.2019 року на адресу суду надійшла заява третьої особи ТОВ Агрофірма «Матюші» про ухвалення додаткового рішення суду, а саме:  розподіл та стягнення шляхом покладення на позивача та ТДВ «Шамраївський цукровий завод», понесених ТОВ Агрофірма «Матюші» судових витрат у розмірі 45 338,93 грн., які складаються із витрат на професійну правничу допомогу, надану Адвокатським об`єднанням «ЕВЕРЛІҐАЛ» на підставі договору про надання правової допомоги №18/12-06 від 22.12.2018 року та додаткової угоди №22/08/19-1 від 22.08.2019 року до договору №18/12-06 від 22.12.2018 року на надання правової допомоги. ТОВ Агрофірма «Матюші» просило стягнути з ОСОБА_1  та ТДВ «Шамраївський цукровий завод» на свою користь судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 45 338,93 грн..
В обґрунтування заявлених вимог третя особа посилалася на те, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.09.2019 року ТОВ Агрофірма «Матюші» залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору. 09.10.2019 року ним були подані пояснення щодо заявленого у даній справі позову. Водночас, у вказаних поясненнях ТОВ Агрофірма «Матюші» зазначило про розмір судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом даної справи. Зважаючи на те, що при зверненні до суду як позивач так і відповідач діяли недобросовісно по відношенню до суду, ТОВ Агрофірма «Матюші» просило стягнути пропорційно з  них відповідні судові витрати.
 
Додатковим  рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2020 року заяву ТОВ Агрофірма «Матюші» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ Агрофірма «Матюші» 2 500,00 грн. судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу. Стягнуто з ТОВ «Шамраївський цукровий завод» на користь ТОВ Агрофірма «Матюші» 5 000,00 грн. судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу.
 
Не погодившись з таким судовим рішенням, ТОВ Агрофірма «Матюші» подало апеляційну скаргу, у якій просить змінити додаткове рішення та стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод», на його користь судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 45 338,93 грн.. Зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, якими визначається порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме: невірно застосував положення ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність та ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України, що призвело до безпідставного зменшення розміру судових витрат, які підлягають відшкодуванню на користь ТОВ Агрофірми «Матюші». На думку заявника, суд першої інстанції належним чином не дослідив заперечення позивача та відповідача, наведені у клопотанні про зменшення розміру судових витрат, взяв до уваги такі заперечення, хоча вони не були належним чином підкріплені документально, а також не ґрунтувалися на фактичних обставинах справи, а тому у суду були відсутні підстави для зменшення заявленого до стягнення розміру судових витрат, понесених товариством, більш ніж на 83 %.
 
ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод» також подали апеляційні скарги, у яких просять скасувати додаткове рішення та відмовити в задоволенні заяви ТОВ Агрофірма «Матюші» про стягнення судових витрат через порушення судом норм процесуального права. Суд першої інстанції не врахував, що дії представника третьої особи ТОВ Агрофірма «Матюші» є недобросовісними по відношенню до Позивача та до суду. Представник зловживає своїми процесуальними правами. Заява про стягнення адвокатських витрат мотивована лише прагненням безпідставно збагатитися за рахунок інших учасників справи. Представник третьої особи не вчинив дій щодо захисту саме порушених прав третьої особи, адже задоволення позовних вимог навпаки відновлює речове право ТОВ Агрофірма «Матюші» на оренду земельної ділянки. Документальних підтверджень щодо розрахунку таких послуг, як передбачено умовами додаткової угоди у вигляді акту приймання-передачі наданих послуг/виконаних робіт в рамках правової (правничої) допомоги або детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, «позивачем не надано та матеріалами справи не підтверджується». Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також детального опису робіт (надання послуг) є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
 
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, дослідивши її матеріали, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.
 
Установлено, що в березні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Сквирського районного суду Київської області з позовом до ТДВ «Шамраївський цукровий завод» про визнання договору оренди землі №374 від 29 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод», недійсним. 
 
Ухвалою судді Сквирського районного суду Київської області від 21.03.2019 року було відкрито провадження у справі, яке було постановлено провести за правилами загального позовного провадження (а.с.10 том 1).
 
Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 07.06.2019 року постановлено дану цивільну справу направити за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області (а.с.53-54 том 1).
 
Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цукурова В.П. від 26.07.2019 року постановлено прийняти справу до свого провадження, її розгляд провести за правилами загального позовного провадження (а.с.63-64 том 1).
 
02.09.2019 року на адресу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява ТОВ Агрофірма «Матюші» про вступ третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача у  вказаній справі(а.с.74-75 том 1).
 
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.09.2019 року у підготовчому судовому засіданні зазначену заяву було задоволено, ТОВ Агрофірма «Матюші» було залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору (а.с.99-100 том 1).
 
09.10.2019 року на адресу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області засобами поштового зв`язку надійшли письмові пояснення ТОВ Агрофірма «Матюші», як третьої особи, щодо позову у даній справі (а.с.109-112 том 1).
 
15.10.2019 року у підготовче судове засідання з`явився позивач   ОСОБА_1 та представник третьої особи ТОВ Агрофірма «Матюші» - Танцюра Ю.Б.. У зв`язку з першою неявкою до суду представника відповідача ТДВ «Шамраївський цукровий завод», у засіданні було оголошено перерву.
26.11.2019 року у підготовче судове засідання з`явилися позивач ОСОБА_1 та представник третьої особи ТОВ Агрофірма «Матюші» - Танцюра Ю.Б.. 
 
Позивачем було заявлено клопотання про залишення його позову без розгляду на підставі п. 5 ч.1 ст.257 ЦПК України, яку ухвалою суду було задоволено (а.с.185, 188 том 1).
 
Подавши 03.12.2019 року заяву про ухвалення додаткового рішення суду судових витрат, третя особа ТОВ Агрофірма «Матюші»  як на підставу обґрунтованості такої заяви посилалось на те,  що при зверненні до суду як позивач, так і відповідач діяли недобросовісно по відношенню до суду. При цьому заявник посилався на частини 9, 12 ст. 141 ЦПК України. Зазначав, що звертаючись до Сквирського районного суду із  даним позовом, як позивачу ОСОБА_1 , так і ТДВ «Шамраївський цукровий завод» було достеменно відомо, що у провадження Білоцерківського міськрайонного суду Київської області вже перебуває на розгляді вимога про визнання недійсним договору оренди б/н від 26..12.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 як орендодавцем, так і ТДВ «Шамраївський цукровий завод» як орендарем, що підтверджується документами, які містяться в матеріалах справи №357/11101/18 за позовом ТОВ Агрофірми «Матюші» до ОСОБА_1 , державного реєстатора Київської обласної філії КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Янчук С.В., ТДВ «Шамраївський цукровий завод», серед вимог якого є і вимога про визнання недійсним договору оренди від 29.12.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод».
 
            Задовольняючи частково заяву ТОВ Агрофірма «Матюші», суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч.12 ст.141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. 
 
            Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з наступних підстав. 
 
Відповідно до ч. 12 ст. 141 ЦПК України, судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
 
Частиною 9 ст. 141 ЦПК України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
 
Системний та логічний аналіз указаних норм права у їх сукупності дає підстави вважати, що  третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, має право на стягнення судових витрат незалежно від результатів вирішення спору,  лише у разі зловживання стороною/сторонами процесуальними правами, та/або внаслідок неправильних дій сторони/сторін, унаслідок яких виник спір.
 
       При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:
1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;
2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;
3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;
4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;
5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
 
     Наслідком визнання судом зловживанням процесуальними правами є право  суду з урахуванням обставин справи залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання ( ч. 3 ст. 44 ЦПК України).
 
Як убачається із ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.11.2019 року, то позов,  пред`явлений ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, відповідно до якого, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
 
Тобто,  в даному випадку позивач скористався наданим йому процесуальним законодавством правом на залишення його позову без розгляду. Судом першої інстанції зловживання процесуальними правами ні позивача, ні відповідача не визнавалось.
 
Обставин того, що даний спір виник внаслідок неправильних дій сторони/сторін, також не встановлено, оскільки  в справі №357/11101/18 про визнання недійсним договору оренди б/н від 26.12.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 і ТДВ «Шамраївський цукровий завод», на яку послався заявник, позивачем є сам заявник - ТОВ Агрофірма  «Матюші», а в даній справі  позивачем є ОСОБА_1 .. При цьому підстави позову кожного з позивачів різні.
 
Даний позов ОСОБА_1 за його клопотанням залишено без розгляду в підготовчому засіданні, тобто до вирішення позову по суті суд не приступав та обставин справи не встановлював.
 
Проте на вказане суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до неправильного вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення.
 
  Зазначені  обставини  дають підстави  вважати, що ухвалу суду не можна визнати законною, унаслідок чого вона підлягає скасуванню з постановлення нового судового рішення про залишення заяви без задоволення.  
         
              Керуючись ст. ст. 141, 142, 270, 374, 376, 381-384, 389  ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-
                                                                у х в а л и в:
 
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» задовольнити частково.
 
            Додаткове рішення   Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2020 року скасувати.
 
            Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про ухвалення додаткового рішення в даній справі залишити без задоволення.
 
Ухвала  набирає законної сили з моменту її складення  і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів.

Головуючий:                                                              А.О. Чобіток            
           
             Судді:                                                                         О.В. Немировська
 
                                                                                                  Т. І.  Ящук