ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 липня 2020 року 	м. Дніпро	справа № П/811/4275/14	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів:          головуючого - судді  Мельника В.В. (доповідач),
                                                  суддів:  Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,     
за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,
розглянувши у відкритому 
судовому засіданні в м. Дніпрі 
апеляційну скаргу                               Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року (головуючий суддя - Притула К.М.) в адміністративній справі

за позовом                                         фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 

до                                                   Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області

про                                                   визнання протиправними вимоги та рішення, -
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (далі - Відповідач), в якому просив:
-          визнати протиправною вимоги про сплату боргу (недоїмки) № ф-1 від 29 квітня 2014 року про сплату недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску, штрафів та пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 41533,98 грн.;
-          визнати протиправним рішення № 0002321701 від 29 квітня 2014 року про застосування штрафних фінансових санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 2076,70 грн.
В обґрунтування адміністративного позову Позивач, зокрема, зазначив, що Відповідачем безпідставно не було враховано витрати понесені фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 у 2012 році у зв`язку з ремонтом приміщення, яке він використовує у своїй господарській діяльності і відповідно неправомірно донараховано єдиний соціальний внесок і застосовано штрафні санкції.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року позовні вимоги задоволено (т. 1, а.с.222-227).
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, зокрема, виходив із того, що уповноваженими особами Відповідача невірно були нараховані податкові зобов`язання за податку на доходи фізичних осіб, і як наслідок, невірно донараховано єдиний соціальний внесок.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної податкової служби у Кіровоградської області оскаржило його в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга, із посиланням на неправильне та неповне дослідження доказів, порушення норм матеріального і процесуального права, містить вимогу про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що Відповідачем було проведено планову виїзну перевірку Позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період 01.01.2012 по 31.12.2012, за результатами якої складено акт №4/1701/2555000817 від 08.11.2013. Перевіркою встановлено порушення, а саме:
- п.177.10 ст.177 ПК України, п.3.2, 3.4-3.10 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №1025 від 24.12.2010 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.12.2010 року за №1425/18720 - не відображення даних у книзі обліку доходів і витрат про залишок товарів на початок та кінець звітного періоду, понесені витрати, чистий доход;
- п.177.4 ст.177 ПК України, внаслідок чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 18162,78 грн. за 2012 рік;
- пп. «б» п.176.2 ст.176 ПК України, п.2.2 розділу II Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 року за №1020, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2011 року за №46/18784 - не відображення виплаченого доходу платнику податків - фізичній особі за IV квартал 2012 року;
- п.198.6 ст.198 ПК України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 591,06 грн., з яких: за березень 2012 року на суму 255,86 грн., за травень 2012 року на суму 335,20 грн.;
- пп.4 п.1 ст.4, пп.2 п.1 ст.7, п.8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», внаслідок чого занижено єдиний внесок, який підлягає сплаті до бюджету, на суму 41533,98 грн.
Відповідач вказує, що оскаржувана вимога та рішення про застосування штрафних санкцій є такими, що повністю відповідають вимогам законодавства України, а отже є правомірними.
Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.
Клопотань від учасників справи про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило.
За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено, що Відповідачем було проведено планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період 01.01.2012 по 31.12.2012, за результатами якої складено акт №4/1701/ 2555000817 від 08.11.2013.
Перевіркою встановлено порушення, а саме:
- п.177.10 ст.177 ПК України, п.3.2, 3.4-3.10 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №1025 від 24.12.2010 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.12.2010 року за №1425/18720 - не відображення даних у книзі обліку доходів і витрат про залишок товарів на початок та кінець звітного періоду, понесені витрати, чистий доход;
- п.177.4 ст.177 ПК України, внаслідок чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 18162,78 грн. за 2012 рік;
- пп. «б» п.176.2 ст.176 ПК України, п.2.2 розділу II Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 року за №1020, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2011 року за №46/18784 - не відображення виплаченого доходу платнику податків - фізичній особі за IV квартал 2012 року;
- п.198.6 ст.198 ПК України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 591,06 грн., з яких: за березень 2012 року на суму 255,86 грн., за травень 2012 року на суму 335,20 грн.;
- пп.4 п.1 ст.4, пп.2 п.1 ст.7, п.8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», внаслідок чого занижено єдиний внесок, який підлягає сплаті до бюджету, на суму 41533,98 грн.
08 січня 2014 року Позивачем були отримані рішення № 0003781701 від 28 листопада 2013 року про застосування штрафних фінансових санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, а також податкові повідомлення-рішення № 0003761701 від 28 листопада 2013 року за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, повідомлення-рішення № 0003771701 від 28 листопада 2013 року за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів.
Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області було подану скаргу на рішення № 0003781701 від 28 листопада 2013 року про застосування штрафних фінансових санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, а також податкові повідомлення-рішення № 0003761701 від 28 листопада 2013 року за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, повідомлення-рішення № 0003771701 від 28 листопада 2013 року за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів.
У відповідь на первинну скаргу, ФОП ОСОБА_1 було отримано рішення Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області: № 1238/10/11-28-10-01-08 від 10.02.2014 року яким було залишено без змін податкові повідомлення-рішення Кіровоградського відділення ОДПІ від 28.11.2013 № 0003761701 про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 18162,78 грн. і 5050,70 грн. штрафних (фінансових) санкцій, № 0003771701 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 591,06 грн. і 147,77 грн. штрафних (фінансових) санкцій, а його скаргу без задоволення; № 1359/10/11-28-10-01-08 від 12.02.2104, яким його скаргу залишено без задоволення, а рішення № 0003781701 від 28.11.2013 про донарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 41533,98 грн. і 2076,70 грн. штрафної (фінансової) санкції скасовано.
У зв`язку із скасуванням рішення № 0003781701 від 28.11.2013 Кіровоградським відділенням Кіровоградської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області ФОП Андрущенко Р.М. поштою було надіслано Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 29 квітня 2014 року № Ф-1 в розмірі 41533,98 грн., а також рішення від 29 квітня 2014 року № 0002321701 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 2076,7 грн.
Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 8 липня 2010 року.
Згідно пп. 4 п. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції закону, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
У відповідності до пп. 2 п. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції закону, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та частини першої статті 4 цього Закону - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб-підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць у якому отримано дохід (прибуток).
Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 було оскаржено до Кіровоградського окружного адміністративного суду податкові повідомлення-рішення № 0003761701 про збільшення грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, № 0003771701 про збільшення грошового зобов`язання по податку на додану вартість від 28.11.2013, які прийняті на підставі Акту перевірки №4/1701/2555000817 від 08.11.2013.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 по справі №П/811/2775/14 позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Кропивницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області №0003761701 від 28.11.2013 про збільшення грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.09.2019 у справі №П/811/2775/14 апеляційну скаргу головного управління ДФС у Кіровоградській області залишено без задоволення. Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року залишено без змін.
Згідно з приписами ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно того, що уповноваженими особами Відповідача невірно були нараховані податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, і як наслідок, невірно донараховано єдиний соціальний внесок.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 10 березня 2020 року необхідно залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі №П/811/4275/14 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. 
В повному обсязі постанова складена  04 серпня 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова