Номер провадження: 33/813/1003/20
Номер справи місцевого суду: 946/2735/20 
Головуючий у першій інстанції Яковенко І. І. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Копіци О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності -  ОСОБА_1  на постанову Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 04.06.2020 року, відносно:
ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кагул респ. Молдова, громадянки України, працюючої по найму, яка проживаює за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1  притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн., а також стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн.
Судом 1-ої інстанції встановлені наступні обставини: 12 травня 2020 року о 23:15 годині в с. Броска Ізмаїльського району Одеської області, по вул. Болградська, 154, ОСОБА_1 керувала мопедом марки «YAMAHA» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовилася, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що не погоджується з постановою суду 1-ої інстанції з таких підстав:
- поза увагою суду залишилось те, що був порушений порядок оформлення протоколу, а саме в протоколі серії ДПР 18 № 441605 працівник поліції зробив 2 виправлення, окрім того, права їй не роз`яснювались, чим порушена ст. 63 Конституції України це зафіксовано на відео, суть порушення сформульована незрозуміло, оскільки формулювання «у встановленому законом порядку» не розкриває суті порушення з огляду на положення ст. 266 КУпАП.
- судом не прийнято до уваги те, що у протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти у закладі охорони здоров`я. При цьому, у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я;
- суд не надав оцінки тому, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у виді саме «керування ТС у стані алкогольного сп`яніння» в її присутності не складався,
- суд 1-ої інстанції неправильно застосував норму ч.1 ст.130 КУпАП і незаконно наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, її не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.
- при наявності суперечливих показань свідків суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, у зв`язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами.
Посилаючись на наведені доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно неї закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В судове засідання апеляційного суду, ОСОБА_1 не з`явилась, однак надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги апеляційної скарги підтримує, в зв`язку чим, апеляційний суд вважає за можливим розглянути справу за її відсутності 

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, свій висновок про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд 1-ої інстанції мотивував тим, що обставини вчинення правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення повністю співвідносяться з даними письмових пояснень двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , доданих до зазначеного протоколу, а також підтверджуються даними відеозапису правопорушення, на якому зафіксовано, як працівник поліції неодноразово, наполегливо пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці поліцейським за допомогою технічних засобів або в медичному закладі, однак вона очевидно свідомо ігнорувала ці пропозиції, постійно переводячи тему спілкування. З відеозапису також чітко вбачається, що у ОСОБА_1 дійсно були явні ознаки сп`яніння, а саме у неї була млява розмова та неадекватна поведінка. 
Окрім того, згідно відеозапису події, оглянутому в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що ОСОБА_1 , яка була з явними ознаками алкогольного сп`яніння, декілька разів було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте остання від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась.
Зі змісту зазначених доказів очевидно випливає, що  ОСОБА_1 , не отримавши у встановленому законом порядку посвідчення водія,керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння і відмовилась від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку.
При цьому, будь-яких зауважень щодо змісту протоколу  ОСОБА_1 не було надано (а.с.1,2) та від його отримання вона відмовилась у присутності свідків.
Щодо доводів апеляційної скарги про наявність виправлень в протоколі, нею, як було зазначено вище зауважень до нього не подавалось, клопотання про виклик свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду 1-ої та апеляційної інстанції, не подавалось.
Апеляційний суд вважає голослівними доводи апеляційної скарги про неконкретність зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду 1-ої інстанції ознак вчинення правопорушення, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки суд, в постанові від 04.06.2020 року зазначив, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керувала мопедом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а також на місці за допомогою алкотестера «Драгер» відмовилася в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на підставі чого, у сукупності усіх досліджених суд 1-ої інстанції прийшов до висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та про доведеність винності ОСОБА_1 в його вчиненні.
Разом з тим, два виправлення, допущені у протоколі ДПР18№441605 від 12.05.2020 року в частині виправлення номеру будинку в адресі місця проживання свідка ОСОБА_3 та у вислові «відмовилась від дачі пояснень» не є істотними та не впливають на суть вчиненого правопорушення, встановлені під час апеляційного розгляду обставини його вчинення, які підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження в установленому законом порядку огляд на стан сп`яніння.
Також, апеляційний суд вважає голослівними доводи апеляційної скарги про те, що при кваліфікації її дій, суд не прийняв до уваги, що огляд проходження в медичному закладі, запропоновувався з порушенням вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами по справі, зміст яких наведений в постанові суду 1-ої інстанції та які потворно досліджені під час апеляційного розгляду справи. 
Відповідно до приписів п. 2.5 Правил дорожнього руху, в редакції Постанови КМ № 161 від 22.03.2017 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння....; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння...
Разом з тим, дії  ОСОБА_1 кваліфіковані як відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим її доводи щодо неправильності встановлення обставин справи, не впливають на суть кваліфікації її дій, так як відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, настає за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Об`єктивно оцінивши докази у справі, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і правильно кваліфікував її дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вони є надуманими і безпідставними, оскільки об`єктивно спростовуються наведеними вище доказами, не довіряти яким, у апеляційного суду підстав немає.
При цьому, процедура запропонування працівниками поліції такого огляду  ОСОБА_1 повністю дотримана, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, у зв`язку з чим її доводи є необґрунтованими. 
Окрім того, під час апеляційного перегляду, до апеляційного суду жодних клопотань про виклик та допит свідків або працівників поліції не надходило та  ОСОБА_1 не з`явилась до апеляційного суду для надання пояснень на підтвердження свої позиції. 
Довід апеляційної скарги про те, що працівники поліції її не відстороняли від керування транспортним засобом, є слушним, однак він не впливає на суть правопорушення та встановлені фактичні обставини справи.
Так, аналізуючи доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , не повідомивши його належним чином про місце та час судового розгляду, чим порушив його право на захист, апеляційний суд вважає голослівними, оскільки судом 1-ої інстанції  ОСОБА_1 викликалась в судові засідання декілька разів, окрім того, в матеріалах справи наявні рапорти співробітників Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області про те, що  ОСОБА_1 від отримання судових повісток про призначення судового засідання відмовилась.
Перевіривши доводи апеляційної скарги в частині того, що протокол про адміністративне правопорушення від 12.05.2020 року серії ДПР18 №441605 за ч.1 ст.130 КУпАП не відповідає вимогам КУпАП, оскільки протокол складався за відсутності ОСОБА_1 , його копію вона не отримувала та в протоколі не відображені обставини, що мають суттєве значення по справі, апеляційний суд вважає голослівними, оскільки в матеріалах справи міститься оригінал протоколу (а.с. 1), в якому зазначено, що від отримання його копії ОСОБА_1 відмовилась в присутності двох свідків.
Накладаючи на  ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки вона у встановленому законом порядку, посвідчення водія не отримувала.
До того ж, під час апеляційного розгляду повторно досліджені матеріали справи та апеляційний суд доходить висновку про те, що у справі зібрана достатня кількість достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Отже, за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги, - відсутні.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 04.06.2020 року, про накладання стягнення на  ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                 О.В. Копіца