КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                      
     Справа № 754/2515/20                                      Головуючий у 1 інстанції: Зотько Т.А. 
Провадження № 22-ц/824/9178/2020                       Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
21 липня 2020 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                           Шебуєвої В.А., 
суддів                                Оніщука М.І., Крижанівської Г.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
 
в с т а н о в и в:
 
В лютому 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначило, що 18 жовтня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді кредитного ліміту 25 000 грн. на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 неналежним чином виконував зобов`язання за договором, АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, яка відповідно до наданого розрахунку станом на 10 січня 2020 року   становить 53 525,16 грн., з яких: 32 276, 55 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 - заборгованість за поточним тілом кредиту; 32 276, 55 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0, 00 грн. - заборгованість по нарахованим відсоткам; 0, 00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 7575, 85 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 10647, 75 грн. - нарахована пеня; 0, 00 грн. - комісія; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 2525, 01 грн. - штраф (процентна складова).
 Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 18 жовтня 2010 року в загальному розмірі 32 276,55 грн., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.
 В задоволенні іншої частини вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати вказане рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вимоги банку в повному обсязі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд помилково відмовив у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення процентів та неустойки, пославшись на те, що ОСОБА_1 не підписував Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку. Відповідач ОСОБА_1 не оспорював укладення кредитного договору, отримав кредитну картку та користувався нею, що може бути підтверджено випискою з його рахунку. ОСОБА_1 підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки, в якій було визначено умови щодо розміру процентної ставки, неустойки, порядку їх нарахування та сплати.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 18 жовтня 2010 року ОСОБА_1 підписав  анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг.  
Відповідно до наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку станом на 10 січня 2020 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 53 525,16 грн., з яких: 32 276, 55 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 - заборгованість за поточним тілом кредиту; 32 276, 55 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість по нарахованим відсоткам; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 7575,85 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 10647, 75 грн. - нарахована пеня; 0, 00 грн. - комісії; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 2525, 01 грн. - штраф (процентна складова).
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом в розмірі 32 276,55 грн.   В задоволенні вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості по процентам та неустойці суд відмовив.
Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що ОСОБА_1 не підписував Умови та правила надання банківських послуг,  матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до матеріалів справи Витяг з Умов були надані відповідачу для ознайомлення та він ознайомився з ними, підписуючи заяву, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору. Також відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови договору щодо сплати процентів та неустойки.  Враховуючи викладене, з відповідача на користь банку підлягає стягненню лише заборгованість за кредитом у розмірі 32 276,55 грн.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Заявляючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що 18 жовтня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді кредитного ліміту 25 000 грн. на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом.
На підтвердження умов кредитування АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідача  ОСОБА_1 проприєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості та розрахунок заборгованості.
Разом з тим, вказані документи не підтверджують  умов кредитування.
Як вбачається з матеріалів справи витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача ОСОБА_1 .  
Анкета-заява ОСОБА_1 містить лише анкетні дані відповідача та його контактну інформацію. 
Анкета-заява не містить даних про умови кредитування, в ній відсутня відмітка яку саме картку просив видати відповідач.
03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом  АТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт  та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника,  не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції, розглянувши справу на підставі наданих доказів,  дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «КБ «Приватбанк» про стягнення із ОСОБА_1   заборгованості по процентам та неустойці.
До апеляційної скарги представник АТ КБ «Приватбанк» долучив копію довідки про умови кредитування з підписом ОСОБА_1 , виписку з рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , довідку про зміну кредитного ліміту та довідку про видачу кредитної картки.
Частинами 2, 3 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Представник АТ КБ «Приватбанк» не надав доказів об`єктивної  неможливості  подання суду першої інстанції долучених до апеляційної скарги документів.
Звертаючись до суду першої інстанції з даним позовом,  АТ «КБ «Приватбанк» подало клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи.  
Відтак, долучені до апеляційної скарги представником АТ КБ «Приватбанк» докази не підлягають прийняттю і дослідженню апеляційним судом.
 Доводи апеляційної скарги представника АТ КБ «Приватбанк» не спростовують висновків суду першої інстанції.
В частині стягнення з відповідача   суми заборгованості за кредитом рішення суду сторонами не оскаржене, а тому апеляційний суд не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника АТ КБ «Приватбанк» підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», залишити без задоволення, а заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2020 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
 
Повне судове рішення складено 21 липня 2020 року. 
 
Суддя-доповідач                                                     Шебуєва В.А.
         Судді                                                               Оніщук М.І.
                                                                                Крижанівська Г.В.