Головуючий І інстанції: С.С. Сич

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 р. 	Справа № 440/3816/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Бершова Г.Є. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.01.2020, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 20.01.20 по справі № 440/3816/19
за позовом               ОСОБА_1  
до              Головного управління ДПС у Полтавській області                     
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області, в якому просила суд:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 02 квітня 2018 року №0037351311, №0037361311, №0037381311.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є акт від 22.02.2018  №266/16-31-13-11-16/2603615868 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 з питань правильності та повноти нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.06.2016 по 31.12.2016. Позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, посилаючись на те, що: перевірку проведено з порушенням порядку, встановленого ст. 79 Податкового кодексу України; позивача не було ознайомлено з актом перевірки та позивачу  не було надіслано оскаржувані податкові повідомлення-рішення;  висновки контролюючого органу у акті перевірки про встановлені порушення не ґрунтуються на вимогах законодавства,  суперечать статтям 164, 165 Податкового  кодексу України.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 в задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи,  невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. 
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 15.12.2006 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі – банк) та ОСОБА_2 (у подальшому ОСОБА_1 ) (далі – позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту №11096068000 (а.с. 124-130), за умовами якого банк зобов`язується надати позивальнику, а позичальник зобов`язується прийняти належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 28400,00 доларів США 00 цнт. та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 143420,00   за курсом Національного банку України на день укладення цього договору.
29.12.2016 АТ «УкрСиббанк» складено повідомлення про анулювання боргу (в порядку п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164 ст. 164 Податкового кодексу України) за № 31-1-65/89 /а.с. 131/, яким АТ «УкрСиббанк», як кредитор, з метою виконання вимог  п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164 ст. 164 Податкового кодексу України повідомлено ОСОБА_1 , як платника податку на доходи фізичних осіб – боржника, що АТ «УкрСиббанк»  прийнято рішення про анулювання її кредитної заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11096068000 від 15.12.2006 року, а саме: сума основного боргу (кредиту) – 8891,10 доларів США, що складає 239109,76 грн. по  курсу НБУ станом на 29 грудня 2016 року.
Також повідомлено позивача, що АТ «УкрСиббанк», як кредитором прийнято рішення про анулювання заборгованості позивача за договором про надання споживчого кредиту №11096068000 від 15.12.2006 року, а саме: суми відсотків 158,72 доларів США, що складає 4268,48 грн. по курсу НБУ станом на 29 грудня 2016 року. 
У зазначеному повідомленні звернуто увагу, що відповідно до підпункту «д» 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України  анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є  доходом ОСОБА_1 , отриманим як додаткове благо, і позивачу необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий  збір відповідно до п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.
Повідомлення про анулювання боргу (в порядку п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164 ст. 164 Податкового кодексу України) за № 31-1-65/89 від 29.12.2016 вручено ОСОБА_1 29 грудня 2016 року, що підтверджується відміткою про отримання та підписом позивача на примірнику цього повідомлення, копія якого наявна у матеріалах справи (а.с. 131).
Відомості про отриманий позивачем ОСОБА_1  у 2016 році  дохід у сумі 239109 грн. 76 коп. від АТ «УкрСиббанк» останнім було повідомлено контролюючому органу, що знайшло своє відображення в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків ДФС України, витяг з якого наявний у матеріалах справи (а.с. 97).
На запит Головного  управління ДФС у Полтавській області від 14.08.2017  (а.с. 57-59) листом АТ «УкрСиббанк» від 06.09.2017 №14-2-2/14156  (а.с. 60-62) підтверджено інформацію про суми виплачених (нарахованих) доходів ОСОБА_1 у 2016 році, що відображені у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) фізичним особам і сум утриманого податку (форма №1ДФ) за ознакою доходу « 126» у повному обсязі. Вказано, що доходи нараховані у вигляді основної суми боргу (кредиту), анульованих кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно вимог п.п. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164 ПК України та включенням суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1ДФ.
26.01.2018 начальником Головного  управління ДФС у Полтавській області Садовим С.В.  прийнято наказ  №232 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 ", яким наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку з питань правильності та повноти нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період  з 01.01.2016 по 31.12.2016 фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 терміном 5 робочих днів з 09.02.2018  (а.с. 52).
Копію наказу Головного  управління ДФС у Полтавській області від 26.01.2018 №232 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 " та повідомлення про проведення перевірки від 26.01.2018  №85 (а.с. 53) були надіслані  26.01.2018  Головним  управлінням ДФС у Полтавській області разом із супровідним листом від 26.01.2018 №118/Т/16-31-13-11-22  (а.с. 51) на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернуті поштовою організацією до контролюючого органу з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 74).
У строк з 09.02.2018 по 15.02.2018 посадовою особою Головного управління ДФС у Полтавській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-платника податків ОСОБА_1  з питань правильності та повноти нарахування і сплати податку на  доходи фізичних осіб та військового збору  за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт від 22.02.2018  №266/16-31-13-11-16/2603615868 (а.с. 44-48).
В акті перевірки від 22.02.2018  №266/16-31-13-11-16/2603615868 зафіксовано порушення ОСОБА_1 :  
- підпунктів 16.1.2, 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49,  статей 176, 179 Податкового кодексу України, а саме, неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний 2016 рік; 
- підпункту 163.1 статті 163, підпункту "д" 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся (за звітний 2016 рік) на суму 43039 грн. 76 коп.; 
- підпунктів 1.2, 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму грошового зобов`язання по військовому збору за період, що перевірявся (за звітний 2016 рік) на суму 3586 грн. 65 коп. 
22.02.2018 Головним управлінням ДФС у Полтавській області  надіслано на адресу ОСОБА_1  рекомендованим листом з повідомленням про вручення акт про результати  документальної позапланової невиїзної перевірки  від 22.02.2018  №266/16-31-13-11-16/2603615868 разом із супровідним листом від 22.02.2018 №Т/513/16-31-13-11-22 /а.с. 49/, який повернуто поштовою організацією до контролюючого органу з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання»  23.03.2018 (а.с. 50).
02.04.2018 Головним управлінням ДФС у Полтавській області на підставі акту від 22.02.2018  №266/16-31-13-11-16/2603615868 винесено наступні податкові повідомлення-рішення:
- № 0037351311, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування"  на загальну суму 53799 грн. 70 коп., у тому числі: за податковими зобов`язаннями -  у розмірі 43039 грн. 76 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями - у розмірі 10759 грн. 94 коп. (а.с. 12);
- № 0037381311, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "військовий збір"  на загальну суму 4483 грн. 31 коп., у тому числі: за податковими зобов`язаннями - у розмірі 3586 грн. 65 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)  - у розмірі 896 грн. 66 коп. (а.с. 14);
- № 0037361311, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170 грн.  за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування"  (а.с. 13).
Позивач не погодився з податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДФС у Полтавській області від 02.04.2018 № 0037351311, № 0037381311, № 0037361311, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
          Згідно з п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до п. 45.1 ст. 45 Податкового кодексу України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
          Пунктом 63.1 ст. 63 Податкового кодексу України встановлено, що  облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
          Згідно з п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).
          Відповідно до п. 63.5 ст. 63 Податкового кодексу України  всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.
          Згідно з п.п. 63.10.1 п. 63.10 ст. 63 Податкового кодексу України  центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, визначаються, зокрема, порядок обліку платників податків і зборів.
          Відповідно до приписів п. 70.2 ст. 70 Податкового кодексу України  до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься така інформація:
           70.2.1. прізвище, ім`я та по батькові;
           ІНФОРМАЦІЯ_1 . дата народження;
           70.2.3. місце народження (країна, область, район, населений пункт);
           70.2.4. місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство;
           70.2.5. серія, номер свідоцтва про народження, паспорта (аналогічні дані іншого документа, що посвідчує особу), ким і коли виданий.
          Пунктом 70.7 ст. 70 Податкового кодексу України встановлено, що  фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
          Отже, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 Податкового кодексу України, зокрема, за податковою адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). При цьому податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси, яка міститься у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, та про зміну якої  фізичні особи - платники податків зобов`язані повідомляти  контролюючим органам протягом місяця з дня виникнення таких змін у порядку, встановленому законодавством.
          Як встановлено колегією суддів , згідно відомостей Державного реєстру  фізичних осіб - платників податків ОСОБА_1  має податкову адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 97-98).
          Позивач  змінила зареєстроване місце проживання (зворот а.с. 10), проте, доказів про повідомлення у встановленому законом порядку податкового органу про вказані зміни позивачем не надано, а колегією суддів з матеріалів справи не встановлено, відтак, податкова адреса позивача: АДРЕСА_1 , - місце проживання ОСОБА_1 , за яким її взяли на облік як платника податків у контролюючому органі,  залишилася незмінною.
Відповідно до п.п. 20.1.4 п.20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
          Підпунктом 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України  передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
          Абзацом 4 п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст.  75 Податкового кодексу України встановлено, що документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
          Відповідно до п.п.  78.1.2 п. 78.1 ст.  78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у разі якщо платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.
          Згідно з п. 78.4 ст.  78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
          Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
          Згідно з пунктом     79.1   статті   79 Податкового кодексу України    документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених ст.ст.77    та    78   цього   Кодексу.
          Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті           75.1.2     пункту 75.1   статті    75   цього Кодексу   документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
          Пунктом 79.2   статті   79 Податкового кодексу України встановлено, що позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
          Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
          Як встановлено колегією суддів, копія наказу Головного  управління ДФС у Полтавській області від 26.01.2018 №232 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 " та повідомлення про проведення перевірки від 26.01.2018  №85 (а.с. 53) надіслані Головним  управлінням ДФС у Полтавській області 26.01.2018  разом із супровідним листом від 26.01.2018 №118/Т/16-31-13-11-22  (а.с. 51) на податкову адресу позивача ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте повернуті поштовою організацією до контролюючого органу з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 74).
У строк з 09.02.2018 по 15.02.2018 посадовою особою Головного управління ДФС у Полтавській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-платника податків ОСОБА_1  з питань правильності та повноти нарахування і сплати податку на  доходи фізичних осіб та військового збору  за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт від 22.02.2018  №266/16-31-13-11-16/2603615868 (а.с. 44-48).
Отже, з    урахуванням пункту    79.2    статті    79 Податкового кодексу України    відповідачем виконано вимоги податкового законодавства щодо надіслання 26.01.2018  платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про копії наказу про проведення перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (з 09.02.2018).
          Аналогічний висновок щодо застосування норм права сформовано Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 10 грудня 2019 року у справі №815/1850/15.
Таким чином, передбачені Податковим кодексом України документи були завчасно надіслані контролюючим органом на податкову адресу позивача, проте не були отримані  останнім не з вини контролюючого органу, при цьому обов`язку щодо повідомлення в установленому порядку про зміну податкової адреси позивачем не виконано.
На підставі викладеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо помилкового врахування контролюючим органом податкової адреси позивача - фізичної особи-підприємця ( АДРЕСА_1 ), а не адреси позивача як фізичної особи, яка змінила своє місце проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Разом з тим, платник податків - ОСОБА_1 не повідомила у встановленому законом порядку контролюючий орган про зміну податкової адреси (місця проживання).
Також колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 79.3 ст. 79 Податкового кодексу України встановлено, що присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.
          Відповідно до п.п.  14.1.47 п.  14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
          Згідно з п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
          Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
          Абзацом  “д” п.п.  164.2.17 п.  164.2 ст.  164 Податкового кодексу України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), зокрема у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
          Відповідно до п.п. 165.1.55 п.  165.1 ст.  165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.
           Пунктом 179.1 ст.  179  Податкового кодексу України встановлено, що платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
           Пунктом 179.7  ст. 179 Податкового кодексу України передбачено, що фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.
          Відповідно до приписів пункту  16-1 підрозділ 10 розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пп.162.1 ст. 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
          Таким чином, основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника.                     
Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку. При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом. Кредитор має належним чином повідомити платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу (рекомендованим листом з повідомленням про вручення, шляхом укладення відповідного договору, шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто) та включити суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку. 
          Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору. До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.
З матеріалів справи вбачається, що 15.12.2006 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі – банк) та ОСОБА_2 (у подальшому ОСОБА_1 ) (далі – позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту №11096068000 (а.с. 124-130), за умовами якого банк зобов`язується надати позивальнику, а позичальник зобов`язується прийняти належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 28400,00 доларів США 00 цнт. та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 143420,00   за курсом Національного банку України на день укладення цього договору.
29.12.2016 АТ «УкрСиббанк» складено повідомлення про анулювання боргу (в порядку п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164 ст. 164 Податкового кодексу України) за № 31-1-65/89 (а.с. 131), яким АТ «УкрСиббанк», як кредитор, з метою виконання вимог  п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164 ст. 164 Податкового кодексу України повідомлено ОСОБА_1 , як платника податку на доходи фізичних осіб – боржника, що АТ «УкрСиббанк»  прийнято рішення про анулювання її кредитної заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11096068000 від 15.12.2006 року, а саме: сума основного боргу (кредиту) – 8891,10 доларів США, що складає 239109,76 грн. по  курсу НБУ станом на 29 грудня 2016 року.
Також повідомлено позивача, що АТ «УкрСиббанк», як кредитором прийнято рішення про анулювання заборгованості позивача за договором про надання споживчого кредиту №11096068000 від 15.12.2006 року, а саме: суми відсотків 158,72 доларів США, що складає 4268,48 грн. по курсу НБУ станом на 29 грудня 2016 року. 
У зазначеному повідомленні звернуто увагу, що відповідно до підпункту «д» 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України  анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є  доходом ОСОБА_1 , отриманим як додаткове благо, і позивачу необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий  збір відповідно до п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.
Повідомлення про анулювання боргу (в порядку п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164 ст. 164 Податкового кодексу України) за № 31-1-65/89 від 29.12.2016 вручено ОСОБА_1 29 грудня 2016 року, що підтверджується відміткою про отримання та підписом позивача на примірнику цього повідомлення, копія якого наявна у матеріалах справи (а.с. 131).
Відомості про отриманий позивачем ОСОБА_1  у 2016 році  дохід у сумі 239109 грн. 76 коп. від АТ «УкрСиббанк» останнім було повідомлено контролюючому органу, що знайшло своє відображення в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків ДФС України, витяг з якого наявний у матеріалах справи (а.с. 97).
На запит Головного  управління ДФС у Полтавській області від 14.08.2017  (а.с. 57-59) листом АТ «УкрСиббанк» від 06.09.2017 №14-2-2/14156  /а.с. 60-62/ підтверджено інформацію про суми виплачених (нарахованих) доходів ОСОБА_1 у 2016 році, що відображені у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) фізичним особам і сум утриманого податку (форма №1ДФ) за ознакою доходу « 126» у повному обсязі. Вказано, що доходи нараховані у вигляді основної суми боргу (кредиту), анульованих кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно вимог п.п. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164 ПК України та включенням суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1ДФ.
Отже, при прощенні (анулюванні) боргу за договором про надання споживчого кредиту №11096068000 від 15.12.2006  позивач  одержав економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом в сумі 239109 грн. 76 коп.
          Таким чином, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 отримала  додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом в розмірі 239109 грн. 76 коп. та була належним чином повідомлена про прощення (анулювання) такого боргу, а тому була  зобов`язана відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі,  і військового збору. 
Однак, позивачем не подано річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до Податкового кодексу та  не сплачено суму податкового зобов`язання з податку на доход фізичних осіб 43039  грн. 76 коп.  (239109 грн. 76 коп. *18%) та з військового збору: 239109 грн. 76 коп. *1,5%=3586 грн. 65 коп.
          Відповідно до приписів п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
22.02.2018 Головним управлінням ДФС у Полтавській області  надіслано на адресу ОСОБА_1  рекомендованим листом з повідомленням про вручення акт про результати  документальної позапланової невиїзної перевірки  від 22.02.2018  №266/16-31-13-11-16/2603615868 разом із супровідним листом від 22.02.2018 №Т/513/16-31-13-11-22 (а.с. 49), який повернуто поштовою організацією до контролюючого органу з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання»  23.03.2018 (а.с. 50).
Отже, оскільки акт перевірки був надісланий на податкову адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, в силу п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України  він вважається  належним  чином  врученим ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що податкові  повідомлення-рішення від 02.04.2018 №0037351311, №0037381311, №0037361311, прийняті ГУ ДФС у Полтавській області на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, та з урахуванням всіх обставин, що мають значення для їх прийняття. 
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 по справі № 440/3816/19  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.М. Ральченко    Г.Є. Бершов