УХВАЛА                      Іменем України
09 липня 2020 року
м. Київ
справа №204/6895/19
провадження № 51-2031км20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати                              Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,                                 за участю 
секретаря судового засідання    ОСОБА_4 ,                                                                    прокурора                                        ОСОБА_5 ,
захисника                                        ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року про відмову у продовженні застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 .
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року задоволено заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» та продовжено застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 в закладі з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року скасовано зазначену ухвалу районного суду та відмовлено в задоволенні заяви Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» від 26 вересня 2019 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 в закладі з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор висуває вимогу про скасування ухвали апеляційного суду на підставі порушення кримінального процесуального закону. Посилається на те, що апеляційний суд, відмовляючи у продовженні застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 в закладі з надання психіатричної допомоги, не взяв до уваги показань медичних працівників і висновку судової психіатричної експертизи та безпідставно визнав, що ОСОБА_7 не становить особливої суспільної небезпеки. Вважає за необхіднепризначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор вважала, що касаційне провадження підлягає закриттю, захисник проти закриття касаційного провадження не заперечував.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) ухвала суду про застосування чи відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру, продовження, зміну, припинення застосування примусових заходів медичного характеру або відмова у цьому може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом.
 
Частиною 1 ст. 424 КПК встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. 
До зазначеного переліку не віднесено ухвал суду першої інстанції про продовження застосування примусових заходів медичного характеру після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвал суду апеляційної інстанції за результатами такого перегляду, тобто кримінальним процесуальним законом не передбачено можливості оскарження таких судових рішень у касаційному порядку.
Як видно з матеріалів провадження, рішення суду про продовження 
застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 прийнято в порядку глави 39 КПК і переглянуто в апеляційному порядку. Отже, представником закладу з надання психіатричної допомоги реалізовано право на перевірку законності прийнятого рішення судом вищої інстанції відповідно до вимог ст. 516 КПК та передбачене законом право на доступ до суду. 
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 18 травня 2020 року (справа № 128/2811/17, провадження № 51-6135кмо18) зробила такий висновок: виходячи з вимог п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, частин 1, 2 ст. 424 КПК ухвали суду першої інстанції про продовження застосування примусових заходів медичного характеру після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами такого перегляду оскарженню в касаційному порядку не підлягають.
Таким чином, оскаржена прокурором ухвала апеляційного суду не підлягає перегляду судом касаційної інстанції. 
Оскільки касаційне провадження відкрито за касаційною скаргою прокурора на судове рішення,яке не може бути предметом касаційного оскарження, то касаційне провадження підлягає закриттю. 
Керуючись статтями 369, 434, 441, 442 КПК, Верховний Суд 
п о с т а н о в и в:
Касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року про відмову у продовженні застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 закрити.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                           ОСОБА_2                          ОСОБА_3