ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" вересня 2020 р.                                                                  Справа №914/2589/19
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого – судді                                                            О.В. Зварич
суддів                                                                                О.І. Матущак
          Б.Д. Плотніцький,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго” за №82/256 від 01.04.2020 року (вх. № 01-05/1353/20 від 07.04.2020 року) 
на рішення господарського суду Львівської області від 12.03.2020 року
у справі № 914/2589/19
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛУВД” (надалі ТзОВ “ЛУВД”)
до відповідача: Акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго” (надалі АТ “ДТЕК Західенерго”)
про стягнення 182803,00 грн. (171600,00 грн. - заборгованість, 8580,00 грн. – пеня, 2623,00  грн. – 3% річних),
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
11.12.2019 року ТзОВ “ЛУВД” звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до АТ “ДТЕК Західенерго” про стягнення 182803,00 грн., з яких: 171600,00 грн. – заборгованість за договором про закупівлі товару № 2434-ЗЄ-БуТЄС від 15.01.2019 року, 8580,00 грн. – пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань та 2623,0 грн. – 3%  річних.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав своїх договірних зобов`язань щодо оплати за отриманий товар.
Рішенням господарського суду Львівської області 12.03.2020 року у справі №914/2589/19 (суддя В.П. Трускавецький) повністю задоволено позов. Стягнуто з АТ  «ДТЕК Західенерго» на користь ТзОВ «ЛУВД» 171600,00 грн. заборгованості, 8580,00  грн. пені, 2623,00 грн. – 3% річних та 2742,05 грн. – відшкодування витрат на оплату судового збору.
Суд першої інстанції встановив, що позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 171600,00 грн. Відповідач в порушення умов договору не здійснив оплати за поставку товару. Тому вимога позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованою і підлягає  задоволенню. Суд перевірив правильність нарахування позивачем 3 % річних та пені за період з 27.05.2019 року по 25.05.2019 року і задоволив ці вимоги, враховуючи межі позовних вимог. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
АТ “ДТЕК Західенерго” подало апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції. Вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що в порушення вимог п.п. 4.3.1 договору позивач не надав Товариству податкової накладної та/або доказів її реєстрації, що є підставою для затримки покупцем оплати за товар. Просить скасувати рішення господарського суду Львівської області 12.03.2020 року у справі №914/2589/19 та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Позивач не надавав письмового відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2020 року головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №914/2589/19 визначено суддю О.В. Зварич, суддів: В.М. Гриців, М.І. Хабіб.
У зв`язку з перебуванням суддів В.М. Гриців та М.І. Хабіб у відпустці склад судової колегії Західного апеляційного господарського суду змінився, що підтверджується витягом з протоколу авторозподілу судової справи між суддями від 29.07.2020 року, який наявний в матеріалах справи.
Згідно з ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 29.07.2020 року (з врахуванням ухвали про виправлення описки від 25.08.2020 року) (головуючий-суддя О.В.  Зварич, судді: О.І. Матущак, Б.Д. Плотніцький) відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою у справі № 914/2589/19 та ухвалено здійснити перегляд рішення господарського суду Львівської області 12.03.2020 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України.
За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень №№7901011058003, 7901011112873, 7901011112865) позивач та відповідач ознайомлені з порядком розгляду даної справи.
На час винесення даної постанови від учасників справи не надходило жодних заяв чи клопотань щодо порядку розгляду апеляційної скарги АТ “ДТЕК Західенерго” на судове рішення у справі №914/2589/19, яке є предметом оскарження. 

Обставини справи
Як видно із наявних у справі копій документів, 15 січня 2019 року між АТ “ДТЕК Західенерго” (покупець) та ТзОВ “ЛУВД” (постачальник) укладено договір про закупівлю товару № 2434-ЗЭ-БуТЭС, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити покупцю товар, зазначений в специфікації, а покупець - прийняти і оплатити такий товар, код згідно УКТ ЗЕД: код ДК 021-2015: 42417300-5 Конвеєрне обладнання (далі товар), 2019 року виготовлення, в кількості, комплектності, асортименті та за ціною згідно зі специфікацією: муфта зубчаста МЗ 12-150-190 Тип1, кількість – 2 шт., загальна вартість разом з ПДВ – 171600,00 грн, строк поставки товару – 60 (а.с.13-25).
Згідно з пунктом 4.1 договору розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем поставленого покупцю товару на 60 (шістдесятий) календарний день з дати поставки відповідного товару на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 5 цього договору.
За умовами п.4.2 договору на дату виникнення податкових зобов`язань (або підстав для їх коригування відповідно до Податкового кодексу України) постачальник складає податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) в електронній формі. Реєстрація податкових накладних та розрахунків коригування до них у випадках передбачених законодавством, здійснюється постачальником протягом 3-х календарних днів з дати виникнення податкових зобов`язань (підстав для їх коригування відповідно до Податкового кодексу України). У разі порушення постачальником порядку заповнення та/ або не реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування до податкової накладної) в межах граничних строків реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, в тому числі в результаті призупинення її реєстрації, покупець має право застосувати оперативно-господарські санкції. Під оперативно-господарською санкцією сторони розуміють право покупця затримати оплату товару на суму ПДВ, який покупець повинен отримати за податковою накладною (з розрахунком коригування до податкової накладної), яка не зареєстрована постачальником в Єдиному реєстрі або неналежним чином заповненої податкової накладної (розрахунку коригування до податкової накладної) до моменту надання постачальником належним чином оформленої і зареєстрованої податкової накладної (розрахунку коригування до податкової накладної). Покупець повідомляє постачальнику про застосування оперативно-господарських санкцій. Сторони погодили, що в разі застосування покупцем оперативно-господарських санкцій, штрафні санкції (неустойки, пені, штрафи, відсотки річних за користування чужими грошовими коштами, індекс інфляції і т.д.) за несвоєчасну оплату продукції до покупця не застосовуються.
У відповідності до пункту 4.3 договору покупець вправі затримати оплату за товар за настання будь-якої з наступних обставин: 
4.3.1 при неподанні і/або несвоєчасному поданні постачальником покупцю оригіналів рахунків, податкових накладних, а також інших документів, надання та/або передача яких постачальником є обов`язковою в силу договору; 
4.3.2 у випадку, якщо сторонами не будуть підписані документи, передбачені цим договором, та підписання яких є підставою для здійснення оплати за договором, при цьому покупець не несе відповідальності за таку затримку. 
Якщо останній день строку для оплати, що встановлений цим договором, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення такого строку є перший за ним робочий день. 
В розділі 5 договору сторони визначили умови поставки товару.
Відповідно до п.5.5-5.7 договору товар вважається поставленим покупцю з дати підписання сторонами видаткових накладних (дата поставки товару) Право власності на товар, усі ризики втрати або пошкодження товару переходять від постачальника до покупця з дати поставки товару. При поставці товару постачальник надає покупцю одночасно з товаром, що поставляється, видаткову накладну на товар, що поставляється, товарно-транспортну накладну (експрес накладну, декларацію), паспорт або сертифікат заводу виробника на товар.
В пункті 7.1 договору зазначено, що у разі невиконання або неналежного виконання будь-якої з сторін прийнятих на себе за цим договором зобов`язань, вона несе відповідальність перед іншою стороною відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі, відшкодовує збитки, сплачує штрафні санкції. 
Відповідно до пункту 7.14 договору у разі прострочення оплати товару, покупець, за письмовою вимогою постачальника, сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення оплати від вартості несвоєчасно оплаченого товару, однак не більше 5% від вартості невчасно оплаченого товару. 
У пункті 11.1 договору сторони обумовили, що цей договір може бути скріплений печатками сторін, набирає чинності з дня його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2019 року, а в частині проведення розрахунків – до повного виконання сторонами своїх грошових зобов`язань.
Договір про закупівлю товару № 2434-ЗЭ-БуТЭС від 15.01.2019 року підписали представники сторін. Вказаний договір містить відтиски печаток.
На виконання умов договору № 2434-ЗЭ-БуТЭС від 15.01.2019 року позивач поставив, а відповідач прийняв товар по специфікації на загальну суму 171600,00 грн., що підтверджується наявними у судовій справі копіями видаткової накладної № Лд-0000033 від 26.03.2019 року та товарно-транспортної накладної № 2603-3 від 26.03.2019 року (а.с.  26-29).
На підставі договору № 2434-ЗЭ-БуТЭС від 15.01.2019 року позивач виставив відповідачу до оплати рахунок-фактуру № Лд-0000010 від 07 лютого 2019 року на загальну суму 171600,00 грн. (а.с.27).
В матеріалах справи відсутні докази про виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати вартості отриманого товару в сумі 171600,00 грн.
25.10.2019 позивач надіслав відповідачу претензію, в якій повідомив, що заборгованість за договором № 2434-ЗЭ-БуТЭС від 15.01.2019 року становить 171600,00  грн. Враховуючи допущене прострочення виконання грошового зобов`язання вимагав сплатити неустойку у вигляді пені та 3% річних від простроченої суми. Попередив, що у випадку невиконання даних вимог буде змушений звернутись до суду (а.с. 30-32). 
Як видно зі змісту позовної заяви, незважаючи на той факт, що претензія була отримана відповідачем 30.10.19 року, жодної відповіді на неї позивач не отримав.
Підставою звернення позивача до суду з даним позовом слугувало невиконання відповідачем зобов`язань по оплаті за отриманий товар. 

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Статтею 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, унормовано, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
В силу приписів статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
В ході розгляду справи суд встановив, що на підставі договору про закупівлю товару №2434-ЗЭ-БуТЭС від 15.01.2019 року відповідач отримав від позивача товар на загальну суму 171600,00 грн., що підтверджується вищеописаними копіями видаткової накладної №Лд-0000033 від 26.03.2019 року та товарно-транспортної накладної № 2603-3 від 26.03.2019 року.
На час заявлення даного позову та прийняття оскаржуваного рішення судом першої інстанції відповідач не оплатив вартості отриманого товару, у зв`язку з чим заборгованість за договором про закупівлю товару №2434-ЗЭ-БуТЭС від 15.01.2019 року складає 171600,00  грн.
Проаналізувавши вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 171600,00 грн. заборгованості за поставлений товар.
Враховуючи те, що відповідач порушив строки оплати отриманого товару, визначені в пункті 4.1 договору, позивач нарахував 2623,00 грн. 3% річних за період з 27.05.2019 року по 29.11.2019 року. 
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, суд першої інстанції правомірно зазначив про те, що даний розрахунок є частково невірним, оскільки першим днем прострочення зобов`язання є 28.05.2019 року, а не 27.05.2019 року. Однак, враховуючи межі позовних вимог, місцевий господарський суд підставно задоволив дану вимогу та стягнув з відповідача на користь позивача 2623,00 грн. 3% річних за період з 28.05.2019 року по 29.11.2019 року за порушення строків оплати товару.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача 8580,00 грн. пені за період з 28.05.2019 року по 29.11.2019 року, враховуючи наступне.
Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У відповідності до приписів статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, який обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідно до пункту 7.14 договору у разі прострочення оплати товару, покупець, за письмовою вимогою постачальника, сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення оплати від вартості несвоєчасно оплаченого товару, однак не більше 5% від вартості невчасно оплаченого товару.
Суд першої інстанції встановив, що наданий позивачем розрахунок пені здійснено вірно, у зв`язку з чим до стягнення з відповідача підлягає 8580,00 грн. (5% від вартості невчасно оплаченого товару).
Суд вважає безпідставними доводи скаржника про те, що підставою затримки оплати за товар було ненадання позивачем податкової накладної та доказів її реєстрації, оскільки як видно з матеріалів справи, при розгляді спору в суді першої інстанції відповідач не висловлював жодних заперечень з приводу неналежного виконання постачальником своїх зобов`язань за договором про закупівлю товару №2434-ЗЭ-БуТЭС від 15.01.2019 року і не зазначав про обставини, на які посилається у своїй апеляційній скарзі. 
Право покупця затримати оплату за поставлений товар не означає звільнення від обов`язку оплатити кошти за цей товар.
Матеріали справи не містять доказів про те, чи повідомляв покупець постачальника про затримання оплати за поставлений товар з причини ненадання йому податкової накладної та/або доказів її реєстрації, як того вимагає п.4.2 договору, та чи застосовувались щодо постачальника оперативно-господарські санкції, передбачені названим пунктом договору.
Усі інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків по суті спору, наведених в рішенні господарського суду Львівської області 12.03.2020 року у справі №914/2589/19.
За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).
Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.

Судові витрати
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 8, 86, 126, 129, 244, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго” за №82/256 від 01.04.2020 року (вх. № 01-05/1353/20 від 07.04.2020 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Львівської області 12.03.2020 року у справі №914/2589/19 – без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
Справу повернути в господарський суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя                                                                       О.В. Зварич 
Суддя                                                                                          О.І. Матущак
        Суддя                                                                                          Б.Д. Плотніцький