ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 жовтня 2020 року           справа №200/14607/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., секретар судового засідання Кобець О.А., за участі представника відповідача Пономарьова А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року (повне судове рішення складено 03 березня 2020 року у м. Слов`янську) у справі № 200/14607/19-а (суддя в І інстанції Голошивець І.О.) за позовом Приватного акціонерного товариства «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

                                                           УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» (далі -  ПрАТ «Великоанадольський вогнетривкий комбінат», платник податків) звернулось до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі – ГУ ДПС у донецькій області, податковий орган) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-5-25 від 05.11.2019.
Позов вмотивовано тим, що податковим органом прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, відповідно до якої за позивачем обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Позивач вважає зазначену вимогу протиправною та такою, що порушує його права, оскільки не відповідає вимогам чинного законодавства. Вважає, що позивач звільнений від сплати єдиного внеску та від відповідальності за невиконання обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року позовні вимоги задоволені.
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування скарги зазначено, що згідно облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів заборгованість позивача, станом на 31.10.2019 становила 5 278 222,94 грн., ГУ ДПС у Донецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.11.2019 № Ю-5-25, згідно вимог чинного законодавства. Спірна вимога сформована контролюючим органом в межах його компетенції на підстав звітів, самостійно розрахованих та поданих позивачем. Крім того, зміни, внесені Законом України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі – Закон № 1669-VII) до Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VІ) втратили чинність з 01 січня 2016 року, а тому з цього періоду будь-які пільги для платників єдиного внеску відсутні.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник позивача до апеляційного суду не прибув.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.
ПрАТ «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» зареєстровано в якості юридичної особи, включено до ЄДРПОУ за № 00191721, юридична адреса: Донецька область, Волноваський район, смт. Володимирівка, вул. Заводська, буд. 1.
05.11.2019 відповідачем винесено вимогу № Ю-5-25 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, якою повідомлено позивача, що станом на 31.10.2019 рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску та якою позивача зобов`язано сплатити недоїмку, штраф та пеню у загальному розмірі 5 278 222,94 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Статтею 15 ПК України на платників податків покладений обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. 
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України на платників податків покладений обов`язок сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. 
Відтак, на позивача у справі покладений обов`язок щодо обчислення та  сплати сум податкових зобов`язань.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону, платниками єдиного внеску є, крім інших, роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Статтею 12 Закону № 2464-VI встановлено, що забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску віднесено до завдань центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI, п. 3 Інструкції № 499, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку (на кінець календарного місяця), вимогу про її сплату. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується за даними інформаційної системи органу доходів та зборів. 
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI, недоїмкою є сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до п. 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VІ (п.9-3 в редакції Закону № 2464-VI чинній до Закону № 219-VІІІ від 02.03.2015), платники єдиного внеску, визначені статтею 4 цього Закону, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст.2 Закону № 1669-VII, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VІ, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.
Так, серед обов`язків платника єдиного внеску, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI, наявний обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Пункт 9-4 Закону України № 2464-VІ є чинним та не скасований на час прийняття спірних вимог, будь-яких змін, пов`язаних із його дійсністю до цього Закону  не вносилося, через що суд вважає безпідставними посилання відповідача на втрату цією нормою чинності через виключення п. 28 Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII, що набрав чинності 01.01.2016, пп.8 п.4 ст.11 Закону № 1669-VII.
Статтею 1 Закону № 1669-VII встановлено наступне: період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» на виконання абз.3 п.5 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, в якому зазначено серед населених пунктів у Донецькій області смт. Володимирівка,  Волноваський район.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію  розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2015 року  у справі № 826/18330/14 визнано нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України  від 05 листопада 2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». 
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 травня 2015 року у справі № 826/18330/14 зупинено виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2015 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року до закінчення касаційного провадження у Вищому адміністративному суді України Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 826/18330/14 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року в частині задоволеного позову в цій справі скасовано, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Розпорядження від 5 листопада 2014 року №1079-р та розпорядження від 30 жовтня 2014 року № 1053 втратили чинність у зв`язку із прийняттям Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р.
Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року №1275-р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» на виконання абз.3 п.5 ст.1-1 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, у якому також наявне смт. Володимирівка,  Волноваський район, Донецької області.
Отже, з наведених вище нормативно-правових актів вбачається, що на час виникнення спірної суми недоїмки та на час прийняття відповідачем спірної вимоги населений пункт, в якому знаходяться позивач, відповідач та органи доходів та зборів, в яких перебуває позивач, включені до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Оскільки Указ Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 набув чинності, із врахуванням змісту ч.1 ст.1 Закону № 1669-VII   період проведення антитерористичної операції розпочався. Про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не публіковувався, проведення антитерористичної операції триває.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що починаючи з 14 квітня 2014 року позивач звільнений від обов`язку щодо сплати єдиного внеску у строки, встановлені Законом України № 2464-VI.
В матеріалах цієї адміністративної справи містяться заяви платника податків від 31.07.2015 № 754, від 03.11.2014 № 146-ахо та від 18.12.2015 № 1530, які надавались до податкового органу про звільнення від виконання своїх обов`язків, визначених Законом № 2464-VІ.
Крім того, 05.09.2014 позивачу Торгово-промисловою палатою України виданий сертифікат за № 2887/05-4 про настання обставин непереборної сили, яким засвідчені настання обставин непереборної сили з 01 липня 2014 року при здійснення господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів. 
Слід зазначити, що формування та направлення вимоги є одним з заходів впливу та стягнення органів доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції та відбувається на підставі ст. 25 Закону № 2464-VI. Проте, за вказівкою частини другої пункту 1 цієї статті положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Як вже зазначалося вище, позивача звільнено від обов`язку сплачувати єдиний внесок з 14 квітня 2014 року по день завершення антитерористичної операції, а тому до позивача не мають застосовуватись заходи впливу та стягнення.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у рішенні від 30.03.2018 у зразковій справі № 812/292/18.
Отже, з огляду на встановлені обставини справи та наведені норми законодавства, місцевий суд дійшов правильного висновку, що спірна вимога є такою, що порушує права позивача і підлягає скасуванню.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статями 139, 291, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року в справі № 200/14607/19-а – залишити без змін.
Повне судове рішення – 05 жовтня 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко
                                                                                          А. А. Блохін                                                                                                                                           Т. Г. Гаврищук