Ухвала
про залишення скарги без руху
5 жовтня 2020 року
м. Київ
провадження № 51-  4726 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду, якою вказаний вирок залишено без змін, 
встановив:                                                                
Засуджений ОСОБА_4 подав скаргу на зазначені судові рішення, у якій він не погоджується із судовими рішеннями обох судових інстанцій з підстави неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок суду першої інстанції, застосувати до нього положення ст. 69 КК України, постановити вирок щодо нього з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, скаргу розглянути без його участі.  
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням засудженому ОСОБА_4 строку для усунення недоліків на таких підставах.
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) пунктів 3, 4 і 5  ч. 2 передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено:
– судове рішення, яке оскаржується;
– обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення;
– вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу  – без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.
Однак, як убачається зі змісту скарги, скаржник вищевказаних вимог закону не дотримався.
Як вбачається із скарги, засуджений ОСОБА_4 не погоджується як з вироком суду першої інстанції, так і з ухвалою суду апеляційної інстанції, при цьому просить застосувати до нього положення ст. 69 КК України, скасувати лише вирок суду першої інстанції, не вказавши вимоги щодо ухвали апеляційного суду, а саме щодо  скасування або зміни судових рішень відповідно до положень ст. 436 КПК. При цьому просить постановити щодо нього вирок, яким засудити до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, однак на думку Суду, така вимога засудженого не є конкретною до суду касаційної інстанції, з урахуванням повноважень, визначених положеннями ст. 436 КПК. 
На порушення положень п.3 ч.2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі засуджений не зазначив дату прийняття ухвали Харківського апеляційного суду.
При цьому, згідно штемпелю на конверті, 24 вересня 2020 року засуджений подав скаргу на вирок Московського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду, однак у скарзі ним не зазначено також день вручення йому копії ухвали апеляційного суду, у зв`язку з чим Суд позбавлений можливості визначити вчасність подання ним касаційної скарги відповідно до положень ст.426 КПК, з моменту отримання ним копії судового рішення. 
Згідно з положеннями ст. 438 КПК, однією з підстав для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. 
Засуджений   ОСОБА_4 у скарзі ставить питання про перевірку судових рішень з підстави, в тому числі, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, також вказує на суворість призначеного покарання, при цьому посилається на порушення вимог ст.412 КПК, однак не зазначив, які саме норми чинного КПК порушено судами при постановленні судових рішень, що могли вплинути або вплинули на законність і обґрунтованість їх прийняття. 
Відповідно до ч.5 ст. 427 КПК, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. Обов`язок долучення копій судових рішень, що оскаржуються, покладено кримінальним процесуальним законом саме на особу, яка подає касаційну скаргу.
В порушення вимог зазначеної норми КПК, скаржником не надано до скарги копії оскаржуваних ним судових рішень.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює вирішення питання щодо наявності підстав відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого ОСОБА_4 .
Згідно із ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, вона залишається без руху та встановлюється строк для усунення допущених недоліків.
При повторному зверненні до суду скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущено цього строку.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду, якою вказаний вирок залишено без змін, залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали протягом установленого строку касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_5 каровець                                    ОСОБА_2                         ОСОБА_3