КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                        Доповідач - Кулікова С.В.
22-ц/824/9050/2020              
                                      
                                             У Х В А Л А
 
                               І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                          Справа №755/3633/20
 
24 червня 2020 року Київський апеляційний суд у складі  колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді   - Кулікової С.В.
суддів                       - Олійника В.І.
                                  - Желепи О.В.
при секретарі            - Осінчук Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 квітня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Галагана В.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -
в с т а н о в и в:
У березні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03 лютого 2018 року Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві між сторонами зареєстровано шлюб. Сторони мають спільну малолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак сімейне життя з відповідачем у подальшому не склалось через відсутність порозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Позивач та відповідач зрозуміли, що вони зовсім різні люди, і не тільки за характерами, але й за інтересами та поглядами на життя, практично не розуміють один одного, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає спільне сімейне життя з відповідачем неможливим, що є підставою звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 квітня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 03 лютого 2018 року (актовий запис №227), розірвано.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Повний текст рішення складено 06 квітня 2020 року.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, 13 травня 2020 року відповідач ОСОБА_1 надіслала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 квітня 2020 року скасувати, відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову.
Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення суду ухвалене передчасно з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи. Зазначила, що останнім часом, в них з позивачем були непорозуміння, але вони не планували розривати шлюб. Про те, що позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу відповідач не знала, ухвалу суду про відкриття провадження у справі не отримувала, як і не отримувала судової повістки.
Вказувала на те, що даний позов про розірвання шлюбу був емоційним сплеском позивача, а суд, повинен був вислухали її позицію і надати їм час на примирення, враховуючи, що у них є спільна дитина. У них з позивачем ще не пропало взаємопорозуміння і вони зможуть відновити любов і повагу в стосунках заради них та їхньої доньки. 
Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.
10 червня 2020 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 про відмову від позову, в якій просив прийняти відмову від його позову до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Зазначив, що причиною відмови є те, що між ним та відповідачем відбулося примирення, вони вирішили продовжити спільне сімейне життя заради них та їхньої дитини та його рішення розірвати шлюб було передчасним.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, тому колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи у їх відсутність.
Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., перевіривши матеріали справи, заяву про відмову від позову, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частин позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всіх або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
Відповідно до частин 1-3 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
Відповідно до п.4 ч.1, ч. 2 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.
Відповідно до ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.
Заява ОСОБА_2 про відмову від позову відповідає вимогам статті 206 ЦПК України, підстав, за яких суд не приймає відмову позивача від позову, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги сплатила судовий збір у розмірі 1 275,00 грн., та враховуючи положення ч. 2 ст. 142 ЦПК України, поверненню скаржнику  з державного бюджету підлягає 637,50 грн.
Керуючись ст.ст. 206, 255, 256, 373,374 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Заяву ОСОБА_2 про відмову від позову про розірвання шлюбу - задовольнити.
Прийняти відмову ОСОБА_2 від позову до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Визнати нечинним рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 квітня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Повернути з Державного бюджету ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 637,50 грн.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
          Повний текст ухвали складено 25 червня 2020 року.  
           
            Головуючий:                                          Судді: