ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 вересня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/6149/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
за участю секретаря судового засідання Комар Н.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро
апеляційні скарги Головного управління ДФС у Запорізькій області та ОСОБА_1  
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року 
у справі №280/6149/19 
за позовом   ОСОБА_1  
до  Головнрго управління ДФС у Запорізькій області           
про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення грошової компенсації,- 

ВСТАНОВИВ:

"11" грудня 2019 р.    ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до   Головного управління ДФС у Запорізькій області         в якому просив  
1) зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області здійснити перерахунок ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (за особливості проходження служби - постанова КМУ №704, за роботу в умовах режимних обмежень - постанова КМУ №414, місячну премію, індексацію заробітної плати та доплату за нічні) та одноразового додаткового виду грошового забезпечення (матеріальної допомоги на оздоровлення) за період з березня 2018 року по вересень 2019 року, та виплатити заборгованість; 
2) стягнути з Головного управління ДФС у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі утриманих з нього сум податку на доходи фізичних осіб у розмірі 54488 грн. 84 коп. та військового збору у розмірі 4707 грн. 43 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані безпідставним зменшенням грошового забезпечення під час звільнення. Так позивач зазначає, що  відповідачем до складу місячного грошового забезпечення не враховано всі отримані позивачем складові, зокрема за особливості проходження служби - постанова Кабінету Міністрів України №704, за роботу в умовах режимних обмежень - постанова Кабінету Міністрів України №414, місячну премію, індексацію заробітної плати, доплату за нічні та матеріальну допомогу на оздоровлення. Крім цього відповідно до довідки з нарахованої позивачу суми заробітної плати утримано податок на доходи з фізичних осіб та військовий збір. 
Рішенням  Запорізького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 р. у справі № 280/6149/19 адміністративний позов ОСОБА_1  до  Головного управління ДФС у Запорізькій області     про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення грошової компенсації - задоволено частково. 
Зобов`язано Головне управління ДФС у Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні із служби у податковій міліції в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням того, що грошове забезпечення мало бути встановлене на дату настання події, з включенням премії у розмірі, нарахованому у місяці, що передує події, та без урахування одноразових додаткових видів грошового забезпечення, та виплатити заборгованість.  
В іншій частині позову відмовлено.
Судом встановлено, що позивач проходив службу в органах податкової міліції та був звільнений  у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років. При звільненні позивач нараховано та виплачена одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний з повних календарних років служби. Дослідивши документи щодо нарахованого грошового забезпечення, суд дійшов висновку, стосовно того, що позивачу при звільненні із служби у податковій міліції повинна була бути виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням того, що грошове забезпечення мало бути встановлене на дату настання події, з включенням премії у розмірі, нарахованому у місяці, що передує події, та без урахування одноразових додаткових видів грошового забезпечення (матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; допомоги для оздоровлення). Що й обумовило часткове задоволення позовних вимог. Відмова у задоволенні вимоги про компенсацію відрахованих з грошового забезпечення сум податку на доходи фізичних осіб та військовий збір обумовлена тим, що у період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року податкова міліція була виключена з переліку державних органів яким компенсувались суми стягнутого податку на доходи фізичних осіб.
Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням ДФС у Запорізькій області  подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 р. у справі № 280/6149/19, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що  місячне грошове забезпечення  це грошове забезпечення встановлене на дату настання події, а на момент настання події звільнення позивача  грошове забезпечення складалось з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та надбавки за роботу в умовах режимних обмежень. Премія в цей період не враховувалась до складу грошового забезпечення.
ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій позивач оскаржує рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог. Позивач наполягає на тому, що до складу грошового забезпечення повинні бути враховані   одноразових додаткових видів грошового забезпечення, а саме – матеріальної допомоги на оздоровлення, оскільки з цих виплат справлялись страхові внески.
Представниками сторін надано ґрунтовні пояснення щодо обставин по справі та підтримано вимоги апеляційних скарг та заперечень д неї.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, позивача звільнено з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ сектору організації оперативно-розшукової діяльності оперативного управління наказом ГУ ДФС у Запорізькій області відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років. 
При звільненні ОСОБА_1 нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 99740,50 грн., тобто в розмірі 50 відсотків його місячного грошового забезпечення за кожний з 19 повних календарних років служби врахувавши: посадовий оклад 5500,00 грн., надбавку за вислугу років 2764,00 грн., оклад за військовим (спеціальним) званням 1410,00 грн., надбавку за роботу в умовах режимних обмежень - 852,00 грн., всього 10499,00 грн. (10499.00 грн. х 19 роки х 50%). Середньомісячний розмір грошового забезпечення позивача на день звільнення становив 14434,01 грн. Отже, позивач повинен був отримати одноразову грошову допомогу у розмірі 137123,09 грн. (14434.01 грн. х 24 років х 25%). 
До складу місячного грошового забезпечення не враховано складові, що отримувались позивачем протягом строку служби, а саме: 
за особливості проходження служби - постанова Кабінету Міністрів України №704 в розмірі 19412,49 грн., 
за роботу в умовах режимних обмежень - постанова Кабінету Міністрів України №414 в розмірі 12375,00 грн., 
місячну премію в розмірі 29863,10 грн., індексацію заробітної плати в розмірі 833,40 грн., 
доплату за нічні в розмірі 168,48 грн. та матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 27787,72 грн. 
Також,  відповідно до довідки від 30.10.2019 за №342 з нарахованої позивачу суми заробітної плати за період з січня 2017 року по грудень 2018 року утримано податок на доходи з фізичних осіб в сумі 56488,84 грн. та військовий збір в сумі 4707,43 грн. 
У листопаді 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про донарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, а також виплату грошової компенсації утриманого податку та військового збору. 
Листом ГУ ДФС у Запорізькій області від 27.11.2019 за №15004/14/08-01-05-02-01 позивачу повідомлено про вірне нарахування та виплату допомоги при звільненні у сумі 99740,50 грн. та відсутність підстав для здійснення донарахувань до одноразової грошової допомоги.
Не погодившись з позицією, колишнього роботодавця, позивач звернувся до суду.
Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Так суд першої інстанції правильно виходив з того, що виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби регулюється, п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. N 393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей” (далі- Порядок №393), згідно з яким військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за віком, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Отже, з огляду на вказану норму права, розмір одноразової грошової допомоги визначається із місячного грошового забезпечення.
У свою чергу, виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу податкової міліції здійснюється в порядку, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 17.07.2018 № 616 (далі - Порядок №616). 
У п.2 Розділу 1 цього Порядку №616  терміни вживаються в таких значеннях:
місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, встановлене на дату настання події, без урахування одноразових додаткових видів грошового забезпечення. При цьому до місячного грошового забезпечення премія включається у розмірі, нарахованому у місяці, що передує події;
одноденний розмір грошового забезпечення - місячне грошове забезпечення, поділене на кількість календарних днів місяця настання події.
Згідно п.3 Розділу 1 Порядку № 616 грошове забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) складається з:
1) посадового окладу;
2) окладу за спеціальним званням;
3) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення:
надбавок за вислугу років, за особливості проходження служби, за спортивне звання, за почесне звання, за виконання функцій державного експерта з питань таємниць, за службу в умовах режимних обмежень;
доплати за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук;
доплати за вчене звання;
премій;
4) одноразових додаткових видів грошового забезпечення:
матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань;
допомоги для оздоровлення.
З огляду на положення зазначених норм права, суд першої інстанції правильно вказав на те, що до складу місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, не входять одноразові додаткові види грошового забезпечення, у зв`язку з чим аргументи позивача, про необхідність врахування при визначенні розміру одноразової грошової допомоги матеріальної допомоги на оздоровлення, є безпідставними.
Посилання представника позивача на те, що Порядком №616 фактично звужуються права звільнених працівників податкової міліції, оскільки Порядок №616 визначає складові грошового забезпечення по іншому, ніж Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанова КМУ №393, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки а ні Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а ні постанова КМУ №393 не визначають поняття місячного грошового забезпечення, а саме виходячи із розміру місячного грошового забезпечення розраховується одноразова грошова допомога при звільненні, що прямо передбачено постановою КМУ №393.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову, в частині заявлених вимог щодо перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, яка є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.
Щодо аргументів позивача про необхідність перерахування одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням такого щомісячного додаткового виду грошового забезпечення, як особливості проходження служби, передбаченого постановою КМУ №704, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Пунктом 2 постанови КМУ №704 від 30.08.2017р. установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 5 постанови КМУ №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, установлювати  надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років.
Порядок та умови виплати такої надбавки визначати керівникам державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою.
Порядок та умови виплати надбавки за особливості проходження служби в органах податкової міліції визначаються Порядком №616.
Відповідно до  пп.2,3,5,6,7 розділу 4 Порядку №616 надбавка за особливості проходження служби виплачується особам начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) з дня її встановлення.
Керівник ДФС та керівники її територіальних органів у межах асигнувань, що виділяються на утримання відповідних органів, мають право встановлювати надбавку за особливості проходження служби у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою.
Надбавка встановлюється та виплачується на підставі наказу.
У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення службової дисципліни надбавка за особливості проходження служби знімається або розмір її зменшується.
У разі недостатності фонду грошового забезпечення для проведення виплати надбавки її розмір переглядається.
Надбавку може бути переглянуто у бік як збільшення, так і зменшення або знято у тому самому порядку, в якому здійснюється її встановлення. 
Таким чином, встановлення надбавки за особливості проходження служби є правом керівника державного органу, її розмір не є сталим та залежить як від асигнувань державного органу, так і від особистих якостей та характеру служби особи.
Отже, враховуючи структуру грошового забезпечення, яка визначена п.2 постанови КМУ №704, порядок та умови виплати надбавки за особливості проходження служби, які визначені п.5 постанови КМУ №704 та Порядком №616, можливо дійти висновку про те, що надбавка за особливості проходження служби є додатковим видом грошового забезпечення, який, за умови його щомісячної виплати, повинен враховуватися при визначенні розміру одноразової грошової допомоги при звільненні.
Встановленні обставини справи свідчать про те, що доплата за особливості проходження служби виплачувалася позивачу не постійно, а на момент звільнення у вересні 2019 взагалі не виплачувалася, що підтверджується довідкою №343 від 03.10.2019р.
Отже, встановивши сутність доплати за особливості проходження служби, порядок та умови її виплати, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у спірному випадку така надбавка носила не постійний характер та щомісячно позивачці не виплачувалася, а отже правомірно не було врахована відповідачем під час розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.
Щодо включення до місячного грошового забезпечення премії, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що оскільки позивач звільнилася у вересні 2019, то відповідно премія за серпень 2019 повинна бути включена у розмір місячного грошового забезпечення (п.2 Розділу І Порядку №616), однак  як вбачається з довідки  від 03.10.2019 №343 у серпні 2019 році премія позивачу не виплачувалася, тому відповідач правомірно включив у розмір місячного грошового забезпечення премію за липень 2019 у розмірі 795,61 грн., тобто за той  місяць, що передує звільненню.
Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність не включення відповідачем до місячного грошового забезпечення таких додаткових видів грошового забезпечення як доплата за особливості проходження служби та матеріальної допомоги на оздоровлення та правомірність включення премії за місяць, який передував звільненню позивача.
Аргументи позивача про те, що до місячного грошового забезпечення мають бути включенні усі отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки положення Законів, на які посилається позивач, а саме Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не регулюють питань виплати одноразової грошової допомоги при звільненні. Вказані аргументи позивача щодо включення до доходу усіх сум, з яких сплачені страхові внески, могли б бути слушними у випадку вирішення питання про призначення пенсії, при цьому, пенсії, яка призначається на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Безпідставними є і посилання позивача на положення п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 № 393, оскільки даний пункт не регулює питання “виплати одноразової грошової допомоги при звільненні”, а регулює питання “обчислення пенсії з розміру грошового забезпечення”, що не є предметом розгляду даної справи.
Отже аргументи позивача, які наведені в апеляційній скарзі, не спростовуються висновків суду першої інстанції. При цьому посилання позивача на те, що відповідно до п.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові види грошового забезпечення, не означає того, що при вирішенні питання як про призначення пенсії так і про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, усі зазначені види грошового забезпечення мають бути включені до розрахунку, оскільки вказаний Закон не визначає порядок і умови як призначення пенсії так і виплати одноразової грошової допомоги, такі порядок і умови врегульовані підзаконними нормативно-правовими актами, якими у спірному випадку є постанова Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. N 393 та Порядок №616.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача.
Щодо апеляційної скарги відповідача.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що індексація, як окрема складова грошового забезпечення, в нормативно правових актах не зазначена.
Однак, згідно ст.2 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення);
Соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер (допомога при народженні дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також допомога у зв`язку з вагітністю і пологами індексації не підлягають. Підтримка купівельної спроможності провадиться шляхом підвищення розміру зазначених виплат.
Відповідно до п.7 Розділу 1 цього Порядку №616  індексація грошового забезпечення особи начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) здійснюється в порядку та розмірах, встановлених чинним законодавством України.
Отже суд першої інстанції правильно зазначив те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Тобто індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована при  виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні. 
Відповідно до  довідки  від 03.10.2019 №343 індексація грошового забезпечення позивачки проводилася, однак до при виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні, індексація не була врахована, що не заперечував відповідач.
Встановивши зазначені обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для включення індексації до місячного грошового забезпечення з якого визначається розмір грошової допомоги при звільненні.
Вказані висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом у постановах від 03.04.2019 (справа №638/9697/17), від 30.09.2019  (справа №750/9785/16-а), від 20.11.2019  ( справа №522/11257/16-а ), від 23.12.2019 (справа №347/1920/17).
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача.
Враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління ДФС у Запорізькій області та ОСОБА_2 на рішення  Запорізького окружного адміністративного суду  від  10 лютого 2020 р. у справі № 280/6149/19 - залишити без задоволення.
Рішення  Запорізького окружного адміністративного суду  від  10 лютого 2020 р. у справі № 280/6149/19 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в випадках  та строки передбачені ст.ст.328, 329 КАС України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко