ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/829/19  Номер провадження 22-ц/814/1516/20	Головуючий у 1-й інстанції Харченко  В. Ф.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»
на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2020 року, постановлене суддею Харченко В.Ф.,
у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

в с т а н о в и в:
26.09.2019 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 13.04.2010. Заявлені вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору. Просить стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 31.08.2019 становить 51 777,04 грн. та складається із: 1 928,83 грн. – заборгованість за кредитом; 45 872,43 грн. – заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 034,02 грн. – заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. – штраф (фіксована частина), 2 441,76 грн. – штраф (процентна складова) та судові витрати у розмірі 1 921,00 грн.
Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 06.04.2020 позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 13.04.2010 станом на 31.08.2019 в розмірі 1 928,83 грн. та 71,56 грн. судового збору. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що стягненню з відповідача підлягає виключно заборгованість за кредитом, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність договірних правовідносин між банком та  ОСОБА_1 щодо сплати процентів, пені, комісії та штрафів.
Не погодившись із указаним судовим рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати в частині, якою відмовлено у задоволенні позову та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Посилаючись на наявні у справі докази, а саме, копії заяви та Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанк, а також розрахунок заборгованості за кредитним договором, вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту. 
З метою повного та всебічного встановлення обставин у справі, просить суд апеляційної інстанції долучити та дослідити додатковий доказ – довідку про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» підписану позичальником, як підставу повернення кредиту, замість Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанк. 
Вважає такий доказ визначальним при встановлення фактичних обставин стосовно погоджених сторонами розміру процентної ставки (3% на місяць) за користування кредитними коштами, а також розміру щомісячних платежів – 7% від заборгованості, строку внесення щомісячних платежів – до 25 числа місяця, наступного за звітнім, розміру неустойки (пені та штрафу).
Посилаючись на практику Верховного Суду, викладену в постановах від 23.12.2019 у справі №572/1169/17, від 04.12.2019 у справі №750/6058/17-ц, від 19.09.2019 у справі №127/7543/17, від 12.02.2020 у справі №382/327/18-ц, доводить, що узгоджений сторонами розмір базової процентної ставки є підставою для задоволення вимог зі стягнення заборгованості за процентами в розмірі 2 557, 63 грн., за розрахунком: тіло кредиту (1 928,83 грн.) х % на рік (36%) х на кількість днів прострочки (1326) /360 (днів на рік).
Заперечує застосування до спірних правовідносин висновків Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постанові від 03.07.2017 у справі №342/180/17, оскільки за наявності погодженої позичальником довідки про умови кредитування, відповідач була обізнана із розміром відсоткової ставки за процентами.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч.13 ст.7та ч.1 ст.369 ЦПК України,апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, пені, комісії та штрафів (фіксованої частини та процентної складової), апеляційний суд виходить з наступного.
Судом першої інстанції установлено, що 13.04.2010 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанк та погодилася із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, підтверджує, що вона з ними ознайомлена та згодна. За умовами такої домовленості позичальник отримав платіжну картку кредитка «Універсальна», розмір кредитного ліміту у заяві-анкеті не встановлено./а.с.27/
На виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 отримала картку № НОМЕР_1 строком дії до 11.2016 року, що підтверджується довідкою ПриватБанк від 02.12.2019 №30.1.0.0/2-20190925РВ0000001157./а.с.110/
Згідно витягу із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» банком визначено наступні тарифні плани: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD»./а.с.28/
До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/./а.с.29-52/
Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість відповідача за договором станом на 31.08.2019 становить 51 777,04 грн., яка складається із: 1 928,83 грн. – заборгованість за кредитом; 45 872,43 грн. – заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 034,02 грн. – заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. – штраф (фіксована частина); 2 441,76 грн. – штраф (процентна складова)./а.с.25-26/
Частково задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що відповідачем не дотримано строк виконання зобов`язання, а тому стягненню із неї підлягає заборгованість за тілом кредиту. Підстави для стягнення відсотків та інших штрафних санкцій відсутні, оскільки банком не доведено належними та допустимими доказами повідомлення споживача про такі умови кредитування.
Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду та переоцінки доказів.
Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.
Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції регламентовані положеннями статті 367 ЦПК України, частинами 1-3 якої визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно частини 6 наведеної норми, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Звертаючись в суд із позовною заявою АТ КБ «ПриватБанк» просив, крім тіла кредиту, стягнути із ОСОБА_1 45 872,43 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1 034,02 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. – штраф (фіксована частина), 2 441,76 грн. – штраф (процентна складова).
Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 13.04.2010, банк посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору.
Однак зазначені документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування. Матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Умови та правила розуміла відповідач, ознайомившись і погодившись із ними, підписуючи анкету-заяву від 13.04.2010, а також, що указані документи на момент отримання відповідачем банківської картки взагалі містили умови щодо сплати процентів, неустойки (пені, штрафів) у зазначеному порядку і розмірі, а, отже, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Крім того, не може бути належним доказом роздруківка із сайту, оскільки такий доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що узгоджується із висновком Верховного суду України, викладеному в постанові від 11.03.2015 (провадження №6-16цс15) та не спростовано позивачем при розгляді даної справи.
Не є належним та допустимим доказом у розумінні ст.ст.77,78 ЦПК України витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», як такий, що містить посилання на загальні умови кредитування у ПриватБанк з обслуговування кредитних карток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна contract» та «Універсальна gold». При цьому, анкета-заява б/н, підписана позичальником 13.04.2010, не містить чітко визначеного виду кредитування, а матеріали справи - доказів обізнаності позичальника із видом кредитування та діючими станом на 13.04.2010 тарифами ПриватБанку. 
Разом із цим, підписана позичальником анкета-заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанк, містить виключно її персональні дані та не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, виду кредитування і відповідальності сторін за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені та штрафів).
За таких обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, які позивачем не спростовані, що витяги з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ та Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що містяться в матеріалах справи, не відповідають вимогам статті 207 ЦК України щодо письмової форми правочину та статті 634 ЦК України щодо форми договору приєднання, а тому не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 13 квітня 2010 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, що виключає підстави для їх стягнення у судовому порядку. Наведене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 по справі № 342/180/17, що ухвалена у подібних правовідносинах. 
Доводи апеляційної скарги, обґрунтовані новим доказом – довідкою про умови кредитування з використання кредитки Універсальна, 30 днів пільгового періоду» підписаною позичальником, як підставу повернення кредиту, замість Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанк, колегією суддів відхиляються. По-перше, позивачем не доведено поважність підстав, що зумовили неможливість подання такого доказу до суду першої інстанції для розгляду, провадження за яким тривало із вересня 2019 року, що суперечать принципу диспозитивності цивільного процесу. По-друге, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Оскільки у суді першої інстанції банком не змінювалися підстави позову та не уточнювалися вимоги в частині розміру процентів із 45 872,43 грн. до 2 557, 63 грн., а також підстави їх нарахування, такі доводи виходять за межі повноважень суду апеляційної інстанції.
Наведене виключає підстави застосування до спірних правовідносин практики Верховного Суду, викладеної в постановах від 23.12.2019 у справі №572/1169/17, від 04.12.2019 у справі №750/6058/17-ц, від 19.09.2019 у справі №127/7543/17, від 12.02.2020 у справі №382/327/18-ц, оскільки узгоджений сторонами в довідці розмір базової відсоткової ставки, як доказ, поданий із порушенням норм ЦПК України, а тому не доводить обізнаність позичальника про такі умови кредитування.
Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625,1048 ЦК України, позивач не пред`являв. Доводів, які б обґрунтовували підстави нарахування пені, комісії та штрафів (фіксованої частини та процентної складової), апеляційна скарга не містить та зводиться до заперечень висновків суду першої інстанції щодо відмови в їх стягненні. 
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення. 
Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 06.07.2020.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 П.С. Абрамов

С.М. Бондаревська