Ухвала
 
08 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 710/2222/15-ц
провадження № 61-12541ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2020 року, ухвалу Черкаського апеляційного суду від 02 червня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 15 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння,
 
встановив:
 
До Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла             касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2020 року, ухвалу Черкаського апеляційного суду від 02 червня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 15 липня 2020 року у вищевказаній справі.
 
Касаційна скарга подана 19 серпня 2020 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті).
 
Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження виходячи з такого.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-IX від 15 січня 2020 року.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у    касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі                пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Тлумачення вказаних норм ЦПК України свідчить, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
 
З урахуванням викладеного, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), обґрунтувати неправильне застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права і надати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи.
 
Заявником всупереч пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою ставка судового збору встановлюється в 0,2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року становив 2 102 грн.
 
Розмір судового збору за подання касаційної скарги в частині оскарження              ухвали Черкаського апеляційного суду від 02 червня 2020 року становить                 420,40 (0,2 * 2 102) грн. 
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
 
Згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2   просила:
- визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, укладений          між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним             нотаріусом Шполянського нотаріального округу Черкаської області Білоусом В. П., за № 872 від 05 травня 2015 року;
- витребувати з незаконного володіння набувача ОСОБА_4 нежитлові приміщення (приміщення прохідної під літ. Б площею 25,1 кв.м, гараж під літ. Ж площею 126,3 кв.м, нежитлову будівлю мийку під літ. Л площею 117,4 кв.м, майстерню під літ. Е площею 154,4 кв.м та контору під літ. А площею 864 кв.м будівель та споруд), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви у розмірі оспорюваної суми.
 
За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
 
Розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п`ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 176, пункту 3 частини третьої статті 175 ЦПК такий обов`язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п`ятою статті 216 ЦК).
 
Заявник сплатив судовий збір у сумі 974,40 грн.
 
Отже, з урахуванням наведеного заявникові необхідно самостійно розрахувати судовий збір за подання касаційної скарги в частині оскарження рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2020 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 15 липня 2020 року та доплатити різницю суми судового збору відповідно до вимог закону.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у    складі Верховного Суду має бути перераховано або сплачено до УК у      Печерському районі (Печерс. р-н) 22030102, код ЄДР: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007; ККДБ: 22030102.
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». 
 
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати оригінал документа, що підтверджує його сплату. 
 
Статтею 390 ЦПК України визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі                       пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
У касаційній скарзі заявник посилається на те, що копії процесуальних документів апеляційнй суд направляв за адресою: АДРЕСА_2 , де він не проживає з грудня 2013 року, а про нову адресу місця проживання було повідомлено ще в суді першої інстанції та всі документи до суду подавалися із зазначенням місця проживання за адресою:   АДРЕСА_3 . Разом з тим ОСОБА_1 вказує, що постанову Черкаського апеляційного суду від 15 липня 2020 року ним отримано 29 липня 2020 року, на підтвердження надає копію конверта, який направлявся за адресою: АДРЕСА_2 .
 
Ураховуючи наведене, заявнику необхідно подати клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження з відповідним його обґрунтуванням та доказами.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо      касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
ухвалив:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2020 року, ухвалу Черкаського апеляційного суду від 02 червня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 15 липня 2020 року залишити без руху.
 
Надати заявнику строк для усунення вищезазначених недоліків до 19 жовтня                     2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                             В. І. Журавель