Єдиний унікальний номер 2-3144/2006 
Номер провадження 22-ц/804/2029/20        

П О С Т А Н О В А
                                          І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

          01 липня 2020 року
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого - судді: Мірути О.А.
суддів: Канурної О.Д., Мальованого Ю.М., 
за участю секретаря судового засідання Гуляєва М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут Донецької області цивільну справу №  2-3144/2006 за позовною заявою ОСОБА_1 до Краматорського МВ УМВС України в Донецькій області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа-відділення Держказначейства у м. Краматорську про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , 
на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2020 року (суддя Мінаєв І.М.), 
                                                               ВСТАНОВИВ:

         У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову у справі № 2-3144/2006, в якій зазначив, що в лютому 2020 року йому стало відомо, що на нерухоме майно, яке належить йому на праві власності 12.09.2006 року накладено арешт на 1/5 квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .      
           Керуючись ст.ст. 251, 489 ЦПК України, ухвалою від 20.02.2020 року суддя прийняв до провадження заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у справі № 2-3144/2006 та ініціював розгляд справи про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у справі № 2-3144/2006.
           Ухвалою від 04.03.2020 року Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ухвала судді від 20.02.2020 року прийнята до розгляду.
           Ухвала від 20.02.2020 року мотивована тим, що згідно довідки завідуючого архівом Слов`янського міськрайонного суду Донецької від 11 лютого 2020 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Краматорського МВ УМВС України в Донецькій області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа-відділення Держказначейства у м. Краматорську про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, було знищено на підставі Інструкції «Про затвердження Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду із зазначенням строків зберігання» за № 2001/17496 як таку, що не має науково-історичної цінності та втратила практичне значення (опис цивільних справ за 2014 рік).
             Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27.04.2020 року у відновленні втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-3144-06 за позовом ОСОБА_1 до Краматорського МВ УМВС України в Донецькій області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа-відділення Держказначейства у м. Краматорську про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди - відмовлено. Роз`яснено учасникам справи право на повторне звернення із заявою про відновлення втраченого провадження за наявності необхідних документів. 
             Не погодившись з ухвалою суду від 27.04.2020 року, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що винесено внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи, з порушенням та неправильним застосуванням норм права. Просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким відновити втрачене судове провадження у цивільній справі № 2-3144-06 за позовом ОСОБА_1 до Краматорського МВ УМВС України в Донецькій області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа-відділення Держказначейства у м. Краматорську про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди. 
              Зазначає, що оскаржувана ухвала фактично позбавила його права на судовий захист, оскільки провадження за його заявою про скасування заходів забезпечення позову зупинене до набрання законної сили рішення суду про відновлення втрачених матеріалів судового провадження.
              Відзиву на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було. 
              Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
               Суд прийшов до висновку про відмову у відновленні втраченого судового провадження через відсутність документів, які були подані сторонами при розгляді справи та надіслані(видані) судом до втрати провадження.
               Проте, колегія суддів з такими висновками суду погодитися не може, зважаючи на наступне. 
               Ратифікація Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) покладає на нашу державу обов`язок неухильного додержання зобов`язань за цим міжнародно-правовим документом, що вимагає від нашої держави необхідності організувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити реальне гарантування передбаченого Конвенцією права на судовий захист, створити рівні умови доступу до правосуддя.               
               Необхідність визнання обов`язковості практики Європейського суду з прав людини законодавчо ґрунтується на нормах п.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, згідно якого Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, у якій зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. 
               Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Суду розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Розглядувана категорія разом із такими елементами як остаточність судового рішення та своєчасність виконання остаточних рішень є невід`ємними складовими права на суд, яке, у свою чергу, посідає одне з основних місць у системі фундаментальних цінностей будь-якого демократичного суспільства. 
              Однією з гарантій забезпечення права на судовий захист у цивільному судочинстві є існування на законодавчому рівні інституту цивільного процесуального права - відновлення втраченого судового провадження. Застосування цього процесуального механізму в разі втрати повністю або частково судового провадження забезпечує можливість реалізації усіх складових права на судовий захист, яке не обмежується лише вирішенням справи судом, а охоплює також право на оскарження судового рішення. 
               Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06.06.2018 року у справі № 754/1480/17-ц (провадження № 61-16832св18), висновки якого, відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України щодо застосування відповідних норм права, суд враховує,   що метою відновлення втраченого судового провадження може бути одержання завіреної копії судового рішення, виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні, апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, скасування заходів забезпечення позову, вирішення питань, пов`язаних із зверненням судового рішення до виконання, тощо. 
               За приписами частини 1 статті 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом. 
               Частиною 1 статті 489 ЦПК України визначено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду. 
                 За змістом статті 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. 
                 Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження. 
                 Відповідно до частини 3 статті 494 ЦПК України у разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів. 
                 В аспекті покладених на суд повноважень здійснювати захист осіб, та належним чином вирішувати про питання відновлення втраченого судового провадження з метою забезпечення правового захисту. 
                 Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК Укравїни завданням цивільного судочинства є справедливий неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб і інтересів держави.
                  Натомість, розгляд питання про відновлення втраченого судового провадження  в суді першої інстанції відбувся без участі всіх учасників, відомості про належне повідомлення всіх учасників справи матеріали зазначеної справи також не містять.
                 Так, в матеріалах справи відсутнє повідомлення про вручення судової повістки про виклик в судове засідання позивача ОСОБА_1 .
                  Також судом першої інстанції не в повній мірі виконані вимоги ч.2 ст. 493 ЦПК України, якою передбачений,  з метою відновлення втраченого судового провадження, допит як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом 
                  Апеляційний суд встановив, що відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції усунувся від належного вирішення питання про відновлення втраченого провадження без будь-яких обґрунтувань, що є порушенням цивільного процесуального законодавства. 
                   Отже, суд першої інстанції всупереч вимогам статей 80, 89, 260, 263, 493 ЦПК України не з`ясував усіх обставин справи та не надав їм належної правової оцінки, хоча їх з`ясування має суттєве значення для правильного вирішення справи. 
                   Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. 
                   За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, а висновок суду щодо відмови у відновленні втраченого судового провадження у справі № 2-3144/2006 є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, тому відповідно до статті 379 ЦПК України ухвала  підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
                    Керуючись ст.ст. 259,268,374,379,381,382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд, - 
                                                        П О С Т А Н О В И В: 
                   Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково. 
                   Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2020 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
                    Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Судді:

Повний текст постанови складений: 01 липня 2020 року
Суддя: