ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/11785/20                                             Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Погрібніченко І.М.                                                                                                                                                              Суддя-доповідач Шурко О.І.                                          

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  30 липня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                               Шурка О.І.,
суддів                                        Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,
при секретарі                               Коцюбі Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "ІЗІ КРЕДИТ" про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, скасування постанови, 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, в якому просив:
- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни щодо прийняття до примусового виконання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем про стягнення коштів із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЗІ КРЕДИТ";
- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 13 квітня 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 61799710 щодо примусового виконання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем про стягнення коштів із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЗІ КРЕДИТ".
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни щодо прийняття до примусового виконання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем про стягнення коштів із ОСОБА_1 на користь ТОВ "ІЗІ КРЕДИТ". Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 13 квітня 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 61799710 щодо примусового виконання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем про стягнення коштів із ОСОБА_1 на користь ТОВ "ІЗІ КРЕДИТ". Стягнуто на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2  500, 00 грн. за рахунок приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідачем вказано на правомірність дій та спірної постанови про відкриття виконавчого провадження № 61799710, оскільки виконавчим документом встановлено, що місце проживання боржника знаходиться в межах виконавчого округу м. Києва, а ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" є диспозитивною, за якою у стягувача є право вибору пред`явлення виконавчого документу або за місцем реєстрації, або за місцем проживання боржника.
ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни до суду апеляційної інстанції, в якому зазначив, що судом першої  інстанції було справедливо, неупереджено, всебічно розглянуто вказаний спір та виконано у повному обсязі завданні адміністративного судочинства, зокрема, захищено права позивача, як фізичної особи, шляхом скасування протиправного рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л., яким були порушені права позивача.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 11 жовтня 2017 року між ТОВ "ІЗІ КРЕДИТ" (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено Кредитний договір № 186423, за умовами якого Кредитодавець надає Позичальнику в кредит грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. на особисті потреби, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом протягом 8 місяців з дня підписання даного договору сторонами.
У зв`язку з простроченням платежів за вказаним договором, приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. 03.04.2020 року вчинено виконавчий напис за № 5807 про стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 186423 від 11.10.2017 року, укладеним з ТОВ "ІЗІ КРЕДИТ"  (стягувач), заборгованості на загальну суму у розмірі 20  800, 00 грн.
Вказаний виконавчий документ 10.04.2020 року пред`явлений стягувачем (ТОВ "ІЗІ КРЕДИТ") для виконання до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни разом із відповідною заявою, в якій стягувач просив відкрити виконавче провадження за місцем проживання (перебування) боржника. 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 13.04.2020 відкрито виконавче провадження ВП № 61799710 з виконання виконавчого напису № 5807 від 03.04.2020, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В.
Не погоджуючись із даною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив, зокрема, з того, що місце проживання та місце отримання доходів боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Дорошкевич В.Л. здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а постанову про відкриття виконавчого провадження прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи.
Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон України №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 статті 18 цього Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження закріплені у розділі ІV Закону України №1404-VIII.
Так, відповідно до частини 2 статті 24 Закону України №1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Отже, право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома приватними виконавцями, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
До того ж, наведеними нормами приватний виконавець не уповноважений на проведення перевірки місця проживання, перебування боржника - фізичної особи, які зазначені у виконавчому документі. 
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 826/15676/16 та від 08 квітня 2020 року у справі № 804/6996/17.
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини 1 статті 26 Закону №1404).
У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (частина 3 статті 26 Закону №1404).
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина 5 статті 26 Закону №1404).
Згідно витягу з Єдиного реєстру приватних виконавців, приватний виконавець Дорошкевич В.Л. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва.
Таким чином, відповідач має право здійснювати дії, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження, у територіальних межах м.Києва. Це можливо у випадку, якщо місце проживання або місцезнаходження боржника зареєстроване у м. Києві або ж майно боржника знаходиться у м. Києві.
Як вбачається з виконавчого напису приватного нотаріуса від 03.04.2020, який надано відповідачу на виконання, в ньому зазначені такі адреси боржника - ОСОБА_1 :
- адреса реєстрації ( АДРЕСА_1 );
- адреса проживання ( АДРЕСА_2 ) 
Відповідно до положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-ІV з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, а місцем проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Положеннями зазначеного Закону також закріплено, що у паспорт громадянина України вноситься інформація про місце проживання.
До того ж, відповідно до положень частини 3 статті 5 Закону України № 1404-VIII приватний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання у випадках, передбачених цим Законом.
Частиною 4 статті 4 цього закону закріплено перелік підстав, за наявності яких виконавчий документ повертається стягувачу без прийняття до виконання, однією з яких є пред`явлення виконавчого документа не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що зазначення у написі нотаріуса інформації про місце проживання боржника на території, на яку поширюються функції відповідача, надавало останньому право на прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, а підстави для повернення виконавчого документа були відсутні.
Згідно з частиною першою статті 18 Закону України №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до статті 10 Закону України № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Частиною 1 статті 13 цього Закону встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів наголошує, що позивачем не надано доказів, а судом не встановлено, що оскаржувана постанова не відповідає критеріям, закріпленим у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, що є підставою для відмови в задоволенні позову. 
Відповідно до пункта 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, доводи, викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню і ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.
В частині вимог апелянта щодо стягнення судових витрат, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Відтак, процесуальним законом не передбачено можливість стягнення витрат зі сплати судового збору, понесених суб`єктом владних повноважень у випадку відмови в задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.
Керуючись ст.ст. 195, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -       

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни - задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 року - скасувати, та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                                Шурко О.І.

Судді:                                                                                                    Степанюк А.Г.

                                                                                                              Василенко Я.М.